Historien, du nu skal se, er sand. Så vidt jeg ved.
Okay.
Jeg beklager, men folk ser på dig som et dyr i zoologisk have.
- Pyt. Jeg er fra zoologisk have. - Jeg tror ikke, du er i sikkerhed.
- Stig ikke ud, før jeg siger til. - Stiger du ud?
Jeg skal nok klare mig.
- De er så glade. - Det var vor første sejr.
Der er mange andre mennesker, som du vil se der.
Jennifer, min skat, det er mig igen. Vær sød at ringe.
Du drømmer ikke om, hvad jeg fandt. En historie, du skrev i engelsk.
Jeg er bekymret for dig.
Jeg er nødt til at tale med dig. Du kan være hvor som helst.
Jeg sender den som hastebrev. Du skal læse den. Ring til mig.
Hej, skat. Du sidder nok på flyet. God tur hjem.
Vi ses, når du kommer hjem. Elsker dig.
Derfor er min partner noget særligt. Han er den eneste mand -
- jeg har elsket uafbrudt i ti år.
- Vil du have børn? - Ja! Jeg har en moderlig trang.
Jeg vil have børn!
Så tænker jeg: "Nej! På mandag har jeg et møde."
"På tirsdag skal jeg demonstrere. På torsdag et møde i banken ..."
Skat, jeg har gaver med.
- Har du købt noget til mig? - Ja.
- Hvor er du? - Ingen steder. Jeg er bare...
Undskyld. Jeg tænkte på min mor.
Hun har ringet, og...
Hun har læst en historie, jeg skrev som ung om min første kæreste -
Jeg havde ikke fortalt hende om det, fordi han var ældre.
Så hun er ude af sig selv og prøver at få fat på mig.
- Skat! - Jeg har aldrig filmet i Atlanta.
- Har du det hele? - Ja.
- Jeg er spændt. - Det skal nok gå godt.
Det der er kommet til dig. Det er fra din mor.
Jeg kommer til at savne dig.
Jeg elsker dig. Jeg er tilbage tirsdag.
...ud over mig. Du skal bare spise lidt!
Gælder det også fredede steder?
Ja, jeg skal have det vurderet.
Jeg kan sende en mand sidst på ugen. Ja, naturligvis.
Skriv en fiktiv historie...
Jeg vil indlede historien med at fortælle dig noget utrolig smukt.
- Hej. - Jeg har været så urolig.
- Har du læst den? - Hvor fandt du den?
I en æske på opbevaringsværelset. Er det ikke ligegyldigt?
Det vigtige er, hvad der står. Hvad skete der?
- Hvad taler du om? - Du har løjet i alle de år.
Jeg undlod at fortælle det, fordi du ville reagere sådan.
- Er jeg da for dum til at forstå? - Nej, det sagde jeg ikke.
- Jeg har fundet Bill på internettet. - Hvad?
Der er han. Så hele verden kan se ham.
Berømt og det hele. Jeg går lige ind på kontoret.
Hvad taler du om, mor?
- Har du prøvet at finde ham? - Jeg troede, han var død.
Man skal bare skrive hans navn.
Du godeste.
- Han ser meget ældre ud. - Jeg fandt intet om hende.
Men jeg kender en, der satte mig i kontakt med Becky Davis.
Becky var der den sommer.
Hun bor lige henne på Fairview.
- Hvad taler du om? - Du har ikke været her i to måneder.
- Jeg kunne bruge lidt hjælp. - Hvad er du ude på?
Hun ved måske, hvordan vi får fat på mrs. G.
Jeg kan ikke i weekenden.
Jeg skal rette opgaver, og se på nogle steder for Martin.
Du er 48 år og har været forlovet i tre år. Han går ingen vegne.
- Vi tales ved i morgen. - Okay. Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig. Farvel.
Jeg vil indlede historien med at fortælle dig noget utrolig smukt.
Jeg har mødt to særlige mennesker, som jeg elsker inderligt.
Forestil dig en gift kvinde og en fraskilt mand -
- som deler livet i et nært venskab.
De elsker hinanden af hele deres sjæl, men er ikke tætte fysisk.
Og hør så her. Jeg er en del af dem begge.
Jeg er heldig nok til at tage del i deres kærlighed.
Når jeg er væk fra dem, føles det, som om jorden ryster og skælver.
Jeg er ofte bange for at falde af den.
Det var hurtigt. Er du kommet til fornuft?
- Du tager helt fejl. - Af hvad?
Mrs. G. var en fantastisk kvinde.
Læste du, hvad din lærer skrev bagpå? Læs det nu!
"Hvis det, du beskriver, var korrekt -
- ville jeg sige, at du er blevet udnyttet af ældre mennesker."
"Men du har tydeligvis veludviklede følelser og er ved at blive kvinde."
End ikke din engelsklærer sagde noget.
Må jeg få lov til at bearbejde mine egne minder?
- Nej, du skal får styr på dem. - Mor, vær nu sød.
Jeg får lyst til at se hende igen.
- Hvem er du? - Jennifer.
- Hvem? - Jenny.
Pigen, der ankommer til jeres hus.
Nå, Jenny. Du skal tilbringe sommeren her.
Husker du mig?
Naturligvis. Du har fået en del undervisning.
- Har jeg talent? Rider jeg godt? - Det vil jeg ikke sige.
Det ligger ikke til dig. Men din familie er rig.
- Jøder. - Jøder?
Jeg havde aldrig mødt en jøde uden for USA.
Jøder rider ikke. Har du set en jøde dyste på Brighton?
Jeg må hellere komme i gang.
- Hej. - Du må være Jane.
- Jeg hedder Aaron. Godt at møde dig. - Endelig.
Det er en fornøjelse.
- Jenny, hvordan går det? - Godt. Og du?
Lad os få ham ind i stalden.
Hej, mor. Hvad var Beckys adresse? Kan du sende den i en sms?
Hvorfor fortæller du den historie, Jenny?
Jeg ville gerne fortælle en historie, men der er aldrig hændt mig noget.
- Det er en smuk ejendom. - Tak.
Hun var den smukkeste kvinde, jeg havde mødt.
Jeg vidste, at min far ville falde for hende.
Det gjorde alle. Jeg gjorde også.
Jenny får selskab af to andre piger i eftermiddag.
Det er dejligt. Det er et godt antal.
Ikke for mange at holde øje med.
Jeg forstod ikke det med heste i begyndelsen.
- Er det sandt? - Det gør hendes mor stadig ikke.
Men jeg kan se, det er godt for hende.
- I Rusland måtte jøder ikke ride. - Far!
De måtte ikke være højere end russerne.
Men Jennys bedstefars onkel var høj, og han red.
- Far... - Hvad?
- Er du klar på et par ugers slid? - Ja.
Godt. Af sted med os.
Tag salaten, Franny. Du tager resten. Tak, Becky.
Og du, frøken Kat. Den er varm. Brug handskerne.
Put aldrig tærtedej i bunden. Den bliver bare blød.
Det og rosiner er hemmeligheden bag en perfekt æbletærte.
Sig det ikke til nogen. Af sted med dig.
Dr. G. og jeg er glade for at byde jer velkommen til en god sommersæson.
- Franny, vil du bede bordbøn? - Javel.
- Mor, må jeg bede den? - Raymond!
Selvfølgelig.
Velsign os -
- Herre, og de gaver, vi skal til at spise.
Og tak for venner og familie, som er samlet her hos os...
Hvordan ændrer folk sig?
Som barn var jeg besat af at skulle ændre på mig selv.
Nu husker jeg ikke engang, hvordan jeg endte her. Hvem jeg var førhen.
- Se lige dig. - Det er pudsigt.
Jeg husker intet af, hvad jeg lærte om ridning af mrs. G.
- Jeg husker, at jeg lærte disciplin. - Mig med.
Hun mente, man blev bedre af at udholde smerte.
Jeg havde min hest stående der efter den sommer.
Du var heldig, at du fik mere tid med hende.
Mine forældre havde aldrig ladet mig blive.
Jeg var enebarn, så de slap mig aldrig af syne.
Jeg var én af fem, så de bemærkede næppe, hvis jeg var væk.
Jeg har fundet fotos fra den sommer.
- Skønt. - Jeg tænkte, du ville se dem.
Ser du nogensinde mrs. G. til ridestævner?
Jeg så Franny for et par år siden.
- Gjorde du? - Hun sagde noget om mrs. G.
Hvor smukt. Der er også nogle gode af Franny.
Men jeg fandt ingen af dig.
Du var et lille fnug. Langt mindre end Franny og mig.
- Var jeg? - Du lignede næsten en lille dreng.
- Hvad? - Og så skræmt, at du intet sagde.
Jeg vidste ikke, du var her. "Hej, mor." Hej, Jennifer.
- Jeg leder efter billeder fra 73. - Ikke i det album. Her.
Åh ja. Se mig lige.
Nej, det er senere. Det er i 75. Du var allerede 15 år på det billede.
Lad mig vise dig 13 år. Der.
Det er 13 år.
- Jeg var virkelig lille. - Ja.
- Hvorfor fortæller du den historie? - Jeg ville fortælle en historie.
Men der er aldrig hændt mig noget.
Den er varm! Sig det ikke til nogen. Det er vores hemmelighed.
- Mor, må jeg bede? - Raymond!
Velsign os, Herre -
- og de gaver, vi skal til at spise. Tak for venner...
Jeg vil indlede historien med at fortælle dig noget utrolig smukt.
Vågn op. Det er tid til at løbe.
Vi mødes udenfor om ti minutter. Ingen nølen.
Hun var den smukkeste kvinde, jeg nogensinde havde mødt.
Alle piger ville være ligesom hende.
Becky og Franny ville. Jeg ville.
Godmorgen.
Vi løber hver morgen før vores første ridt med Bill.
I er heldige. Bill er en fortræffelig træner.
Han lærer jer at sætte jer ud over kroppens klager.
Løb giver os udholdenhed. Det gør os til storslåede ryttere.
- Godmorgen. - Godmorgen, piger.
- Det her er Franny, Becky og Jenny. - Hej.
Godt at møde jer. Jane har fortalt en masse om jer.
Så er det nu. Jane, du løber forrest, så danner jeg bagtrop.
- Så bytter vi på halvvejen. - Kom, piger!
Jeg er Nouga, I er Neets! Når jeg siger Nouga, siger I Neets!
- Nouga! - Neets!
Godt gået, Franny. Gå i et par minutter. Jenny...
Dygtig pige, Jenny. Jeg går med dem. Vi mødes på toppen.
- Nouga! - Neets!
Martin?
Franny.
Det er spøjst, hvordan man mindes folk.
Inden i en selv forbliver folk de samme.
Man lever glædeligt med dem og ønsker ikke, at noget ændrer sig.
Som dokumentarister har I alle udviklet jeres egne særegne evner -
- ubevidst, siden I blev født.
Jeg taler ud fra min egen erfaring.
Jeg var enormt genert som barn. Jeg følte mig usynlig.
Både hjemme og i skolen. Så jeg lærte at tilpasse mig.
Jeg lærte mig selv at være en kamæleon -
- så jeg kunne passe ind blandt folk og få nogle venner.
Lad os prøve noget. Joe...
Vil du være forsøgskanin i dag? Sig hej til Joe.
Hej, Joe!
Vi lærer om sandheden ved at aflæse folk. Ikke sandt?
Det er sådan, vi lærer dem at kende. Så hvad med Joe?
- Hans kropssprog er defensivt. - Nuvel, du... Lad os ændre det.
Der er en pointe. Vi lærer meget af folks kroppe.
Lad os fortsætte undersøgelsen. Andet?
- Er du nedtrykt, Joe? - Nej.
- Tror vi på Joe? Gør du selv? - En lille smule.
God pointe! Det betyder, at han ikke talte sandt. Ikke?
Hvordan kommer vi ind bagved, hvad en person fortæller os?
- Ja? - Hvordan ved vi, når vi er der?
Undskyld mig. Et øjeblik. Tal videre med Joe.
- Hej. Franny? - Jenny Fox. Er det dig?
- Godt at høre fra dig. - Din besked overraskede mig.
- Ja. - Hvad skete der med dit ben?
- Hallo? - Det andet venstre.
- Taler du til mig? - Undskyld. Jeg er på arbejde.
- Hvor er du? - Jeg bestyrer mrs. G.'s gård.
Nå, for søren. Det vidste jeg ikke.
Det ville være fantastisk at komme på besøg og se dig og mrs. G.
- Rider du stadig? Jenny? - Ikke så meget som førhen.
- De har inviteret mig på frokost. - Du bør have en skjult mikrofon på.
Ville Martin ikke hjælpe dig?
- Du må optage det hele. - Nej, mor.
Martin hjælper ikke, og jeg er for nervøs til en skjult mikrofon.
Bare sig, at du vil spørge om Bill.
- Jeg tager det, som det kommer. - Okay, men husk nu: Tempus fugit.
- Hvad betyder det? - Du har læst latin. Slå det op.
- Nej, mor, det var et andet barn. - Hvem kan holde styr på det? Farvel.
- Sådan, piger. Du mangler lidt der. - Undskyld, mrs. G.
Du kan godt gøre det bedre. Se her. Afslut det. Dygtig pige.
Hvad foregår der her?
- Undskyld, mrs. G. - Ingen undskyldninger. Kom.
Mrs. G.! Franny! Hvor er det godt at se jer.
Den jakke. Jeg føler, at jeg kender den fra for år tilbage.
- Den er oldgammel. - Her kommer drikkevarerne.
- Hvad skal vi have, Fran? - Okay, Mary. Mor tager løgsuppen.
- Jeg fortryder en masse. - Gør du?
Jeg ville ændre mange ting.
- Hvad ville du ændre? - Jenny, skal du have noget at spise?
Jeg tager bare en mexicansk salat.
Tak. Tag den med ro.
Jeg har vist aldrig vidst, hvor du er fra. London?
Nej, West Country. Jeg voksede op på en gård.
Men min mor holdt mere af hundene.
Jeg blev sendt på børnehjem i en ung alder. Som taget ud af Dickens.
- Jeg ville gerne spørge dig... - Få det overstået.
Der er ingen grund til at vade rundt i det.
- Ray døde for to år siden. - Det gør mig ondt.
Dr. G. har kræft. Ingen troede, han ville leve så længe.
Sådan. Nu ved du alt. Nu kan vi skifte emne.
Hvor pudsigt. Jeg tænkte slet ikke på at spørge til dr. G.
Jeg gik bare ud fra, at de var skilt.
Hvorfor siger du det? Hun og dr. G. er hinanden meget hengivne.
Ja, men hvad med Bill? Hvad blev der af ham?
Jeg ved ikke, hvad der blev af ham. Jeg har ingen idé.
- Hvorfor gør jeg det her? - Sig ikke sådan. Du gør det rette.
- Jeg bad om en ridetime. - Kløgtigt. Skab en forbindelse.
Sæt, hun finder ud af, at jeg lyver og sidst red, da jeg var barn?
Det er ligesom at køre på cykel. Du skal ikke bekymre dig.
Hun er en gammel dame. Hun er knust. Hun er anderledes end dig.
- Hun har haft et hårdt liv. - Det har vi alle.
Hun ser slet ikke ud, som jeg husker hende.
Jeg syntes, hun var en kæmpe dengang.
I skal presse jer selv fuldt ud. Ingen grænser!
Min mor siger, Ray ikke er dr. G.'s barn. Hun er fraskilt.
Du ved ikke, hvad du taler om. Hendes første mand begik selvmord.
Dagen før den sidste konkurrence gav mrs. G. os en pause fra træningen.
- Jenny, kom og vær med. - Ja, hop i, Jenny.
Nouga, herovre!
Kom op herfra!
Nouga lovede at komme og se mig ride.
Hvorfor kalder vi ham Nouga? Hvad betyder det?
Intet. Jeg ved det ikke. Jeg har aldrig spurgt ham.
Synes du ikke, det er lidt sekterisk? Nej?
- Hvad? - Jeg tænkte ikke på det dengang.
Men når jeg ser tilbage på det...
Hele gruppeidéen. Tilbed smerten. Udholdenhed.
- Er det ikke lidt religiøst? - Virkelig? Virkelig, Jenny?
Jeg forventede mere af dig.
- Hej, Jenny. - Åh! Hej.
- Du fandt det. - Franny.
- Hun er omme bagved. - Okay.
Ja, du er en skønhed.
- Hej, mrs. G. - Lad os få dig i sadlen og se.
Bare du ikke ender på jorden ligesom sidst, vi så dig.
Rolig nu.
- Den er enorm. - Den er en haj.
- Men den kan bevæge sig. - Det er lidt tid siden.
- Sludder. Klar? - Okay.
Sådan der.
Den har perfekt eksteriør, men var for lille til avl, så den blev solgt.
Den er kæmpestor. Lad mig nu se.
Okay.
- Den skal mærke dine hænder. - Kan jeg få en roligere hest?
Vås. Husk din holdning: hælene ned, hovedet op som en dronning.
Armene ned, Jenny. Rolige hænder, rolig hest.
Hænderne ned, Jenny. Rolige hænder, rolig hest.
Ja, mrs. G.
Jeg gad godt være med i den dagdrøm. Den ser dejlig ud. Er det rart?
- Ja! - Hesten har brug for nærvær.
- Okay, mrs. G.! - Okay, mrs. G.
Kan den ikke mærke dig, ved den ikke, hvad du beder om.
Du er en skønhed. Du er så smuk.
Dygtig pige. Bedre. Let galop. Ingen undskyldninger. Let galop!
Let galop!
Kroppen husker virkelig alt. Dygtig pige, Jenny!
Kom så. Tag springet igen.
Kom nu.
- Jeg ved ikke, hvad der skete. - Det er i orden.
Op på hesten igen. Sådan. Dygtig pige.
Sådan der. Træk vejret.
Brug den her. Hesten skal ikke få dårlige vaner, vel?
Husk, at der ikke er dårlige heste, kun dårlige ryttere.
Der er ingen dårlige heste, kun dårlige ryttere. Okay?
- Ja, mrs. G. - Lad os prøve igen.
Stram tømmen. Rid i let galop, tak.
Prøver du ikke springet igen?
Tak, fordi I er kommet til sommerskolens opvisning.
De foregiver at konkurrere i tre krævende discipliner.
Ønsk dem held og lykke.
Jenny, din mor har ringet. Din søster har brækket armen.
- Okay. Jeg klarer den. - De kan først hente dig i morgen.
Kom så, Jenny!
Bill og jeg vil invitere dig ud på middag.
Nu?
- Ja. - Mener du det?
Ja. Er du sulten? Kom så. Jeg er hundesulten.
Ham fra Geralyn Hall har lagt en besked. De er booket i hele juli.
Du bør ringe. Du kan overtale folk til alt.
Jaså? Ligesom jeg overtaler dig til alt?
- Jeg står da og laver mad. - Chilipulver, måske?
Ja, det bliver godt.
Jeg indarbejder chilien. Hvordan var den sal, du så på i weekenden?
Den skulle efter sigende være god. Jeg er spændt.
Hvis jeg ku' læse dine tanker,
Sikke en historie, de så kunne fortælle.
Som en anden paperbackroman.
Den slags, som kiosken sælger.
Når du når dertil, -
- hvor hjertet ømmer sig, ville helten være mig.
- Værsgo. - Tak.
Jeg har været dybt imponeret over din løbetræning denne sommer, Jenny.
Du bør overveje at blive en del af mit løbehold i byen efter ferien.
- Mener du det? - Ja. Du har talent.
Og vigtigere endnu, du har mod. Uden mod går talent til spilde.
Stærk krop, stærkt sind. Sig det.
- Stærk krop, stærkt sind. - Sådan skal det lyde.
Det er bare svært at skulle af sted.
Du skal nok klare dig.
Jane siger, du fortælle historier.
Jeg skriver også. Poesi.
- Må jeg skrive, når jeg er på ferie? - Meget gerne.
- Du kan fortælle os hvad som helst. - Hvad som helst.
Der er ingen hemmeligheder ved dette bord.
Vi vil heller ikke have hemmeligheder for dig.
Jane og jeg har besluttet, at vi alle skal være lige.
Vi respekterer dig for meget til at lyve.
Du skal vide, at Jane og jeg er elskere.
- Hvordan har du det? - Jeg er glad for, at I har hinanden.
I skal ikke være ulykkelige som mine forældre.
Se selv. Jeg sagde jo, hun har en dyb sjæl.
Hvordan vidste de, de kunne betro mig deres hemmelighed?
At jeg ikke ville forråde deres tillid?
De andre piger ville have sladret.
Jeg ville aldrig sige det til mine forældre eller andre voksne.
Det var en usagt ed, og jeg var stolt af det.
Hvad laver du nu?
De sendte mig en stak breve.
- Hvor er tingene fra mit værelse? - Brevene er i æsken her.
Hvor længe har du vidst, de lå her? Hvorfor har du ikke givet mig dem?
Jeg fandt dem sammen med din historie.
Jeg gav dig dem ikke, fordi jeg skammede mig.
"Min kære Jenny, det var så trist at læse dine særlige breve..."
Jeg hader at være hjemme.
Selv dette smukke sted skændes mine søskende uafbrudt.
Min mor og mormor skælder dem ud konstant.
"Det er nemmere at være ulykkelig."
"Det er blevet indprentet mig, at jeg er den egoistiske."
- "Jeg tager, og de giver." - Kære Jenny.
Nouga og jeg læste dine lidelsesdigte op for hinanden.
Du har en særlig skønhed, det er naturligt at ville dele.
Jeg er meget forvirret, men samtidig føler jeg mig fri.
Man kan snart ikke gå ud ved højlys dag.
Og hun render rundt på alle tidspunkter af døgnet.
- En kvinde blev voldtaget i fjor. - Hvad taler I nu om?
Jenny, hent din bror. Det er spisetid.
Vi har talt om det. Din mor skal ikke gøre børnene bange!
Dæmp dig. Hun har brugt sin sommer på at hjælpe mig.
- Det er mit hus. - Det ved jeg.
Jenny, jeg føler med dig.
Udvikling betyder forandring, men Nouga siger:
"Forandring er smertefuld, så smerte er glæde. Så vi smiler igen."
Kære Jenny, fortsæt med din løbetræning.
Inden længe vil glæden ved at løbe dukke op på ny.
Hver dag vil din præstation opbygge din selvtillid.
- Er din hest en dreng eller pige? - En dreng.
- Det er en smuk hest. - Tak.
Dejligt, at du har fået en ny ven.
Den vidunderlige oplevelse vil blot åbne nye verdener for dig.
Men forhast dig ikke. Du har rigelig tid til at nyde det.
Mor? Far? Er I derinde?
Dæmp dig. Din far og jeg prøver at tage en lur.
Undskyld, mor. Det er vigtigt.
Min ven inviterede mig på marked. Vi er hjemme klokken 21.
- Hvem inviterede dig? - En ny rideven. Lucas Mandelson.
- De er fra Texas. - Nej, Jenny.
Vi kender ikke familien.
Vi skal spise middag med familien Wheelers.
Han flyver hjem i morgen. Må jeg ikke nok?
Jeg siger det ikke igen. Du hørte din far. Det er en vigtig middag.
Din far skal have godkendt det nye byggeprojekt.
- Jeg må ikke. - Min mor kan ringe til din mor.
Det hjælper ikke.
Det er bare en af deres dumme regler.
Jeg hader dem.
Unge dame, hvad talte vi lige om?
Skatter? Skat? Kom nu. Vi venter alle sammen i bilen.
- Jeg vil ikke med. - Hvad hed din ven?
- Hvad hed familien? - Mandelson.
Det er rigtigt. Jeg vidste, jeg kendte det navn.
Jeg spillede golf med hans far for nylig. Joel Stern tog ham med.
Nå, lad os nu komme af sted.
Jeg har truffet en beslutning.
Jeg tager mit liv i mine egne hænder.
Hver fredag det efterår hentede min far mig efter skole -
- og kørte mig hjem til mrs. G.
Hej, min elskede. Lad mig se dig.
Der er en, der har passet sin træning.
Jeg har truffet en beslutning. Jeg tager mit liv i mine egne hænder.
Hver fredag det efterår hentede mrs. G. mig efter skole -
- og kørte mig hjem til sin gård.
Det var ren lykke. Det var himmelsk.
- Jeg var endelig hjemme. - Jeg var endelig hjemme.
Vi fortæller os selv historier for at kunne leve.
Så hvad er jeres historie?
Hvilken historie vil I fortælle?
Tak.
Skal vi fortælle dine forældre, vi besøger Bill?
Hvad synes du? Tror du, de vil forstå?
De forstår ikke noget.
Det er, som om jeg er usynlig.
Som om jeg ikke eksisterer.
Dine forældre er bare bange for verden.
De er bange for at leve. For at være frie.
De kan ikke affinde sig med, at du er ved at blive en kvinde.
De kan ikke se dig, som vi kan.
De er nogle hyklere. Jeg hader dem.
Du bør ikke hade dem, Jenny. Du bør have ondt af dem.
De er ikke modige, som du er.
Du er ikke bange for livet, vel? Du er ikke bange for at leve.
Hvad siger du til, at vi danner vores egen familie -
- baseret på fuldstændig ærlighed og kærlighed?
Vi skjuler intet og afslører alt. Kun sandheden.
- Og vi lyver aldrig for hinanden? - Aldrig.
- Ligesom resten af verden gør. - Det er fuldstændig korrekt.
Jeg må gå. Vi må gå. Kom, frøken. Jeg har ikke engang lavet aftensmad.
Da vi skulle gå, var det i al hast.
Han kræver sin aftensmad.
Dr. G. blev vred, hvis vi kom sent hjem.
I skal altid af sted.
Hvorfor spiser Jenny ikke her i aften?
Så har vi tid til at tale lidt mere om de her ting.
Du kan sove på min søns gamle værelse.
Jeg kommer med hende i morgen tidlig. Hvordan lyder det?
Det er ikke min beslutning. Jenny kan selv træffe et valg.
Kan du ikke?
- Godt. Så er det besluttet. - Hvad sagde jeg?
- Jeg er nødt til at gå. - Jeg kan ikke huske det.
Jeg må have sagt noget.
Jeg husker kun dem.
Hvorfor kan jeg ikke huske mig selv?
Sagde jeg ja?
- Hvorfor gjorde du det? - Tja...
Det er mit liv. Jeg kan tage mine egne beslutninger.
- Synes du virkelig det? - Ja.
Hvad sagde du så?
Jeg sagde ja, fordi jeg ville bevise, at jeg er moden.
Det var ikke det, du skrev. Du skrev, du ikke vil være her.
At du vil med hjem til mrs. G.
Kig i din notesbog. Den er lige der.
- Der er bare fiktion. - Hvad mener du? Vi skrev det...
- Det er en udgave af det. - Hvad skal det sige?
Meget af det er sandt.
Min lærer siger, alle historier er baseret på forfatterens liv.
- Du ved ikke, hvad der vil ske. - Jeg kender mrs. G. bedre end Bill.
Men Bill vil ikke gøre mig fortræd.
- Og hvis du tager fejl? - Hold op! Du er blevet som dem!
Du vil bare fortælle mig, hvad jeg skal gøre. Det er mit liv, ikke dit!
Lad mig leve!
Hvad nu, hvis du tager fejl?
- Jeg har aldrig set en guldmedalje. - Ret sej, ikke?
Pas på!
Jeg har valgt en bog med digte, som jeg vil vise dig. Det er Rumi.
Jeg har villet vise dig den, siden jeg læste dine skriverier -
- fordi den mindede mig om dig.
- Virkelig? - Du får se. Okay.
Værsgo. Begynd der, og læs højt.
- Men jeg er ikke så god til at læse. - Jeg er sikker på, du læser smukt.
Okay.
"Gør dig fri fra selvet med et slag."
"Som et sværd uden spor af blødt jern."
"Som et stålspejl, skur væk al rust med ruelse."
"Så du kan se dine egen rene essens."
Nouga, det er virkelig smukt.
Ja, jeg vidste bare, du ville kunne lide det.
Jenny, fryser du? Dine hænder ryster.
De ryster altid.
Jeg ville have tændt op i pejsen, men det er for sent nu.
- Du må ikke fryse. Har du det godt? - Ja.
- Måske skal jeg ringe til mrs. G. - Det er i orden. Jeg har det fint.
Jeg vil ikke hjem.
- Se. - Okay.
Læser du så ikke det andet digt, hvor siden er foldet ned?
Ja, det er mit yndlingsdigt. "Kærlighedens kald".
- Jeg henter et tæppe til dig. - Okay.
"I hvert øjeblik og fra hver en side lyder kærlighedens kald."
Jeg kan ikke høre dig!
"Vi skal i himlen. Hvem vil med os?"
"Vi har været englenes venner."
"Vi tager tilbage dertil, for der er vort land."
Ryk dig tilbage.
Du har det varmere om et øjeblik.
- Var det bedre? - Ja.
"Vi er højere end himlen."
Ryk dig. Nu fryser jeg.
Du skal ikke holde op. Du klarede det så fint.
"Mere noble end englene. Hvorfor ikke bevæge os højere op?"
Jenny, du er noget helt særligt.
Ved du godt det? Du er så dyb.
"Vort mål er den almægtige majestæt. Hvad har den fineste perle..."
Jeg vil redde dig fra alle de dumme unge drenge derude.
Jeg synes, du er perfekt.
- "Hvad har ..." - Jenny, vil du gøre noget for mig?
Vil du lade mig se dig?
Vil du ikke vise mig, hvordan du ser ud uden... Okay.
Er du genert?
Tror du, jeg vil have, at du skal have store bryster som mrs. G.?
Det vil jeg ikke. Har du lyst til at tage din bluse af?
- Ja? - Okay.
Du har forberedt dig på det her øjeblik.
Jeg synes ikke, vi skal fortælle mrs. G. om os to.
Jeg tror ikke, hun er klar til det. Vil du læse videre?
Hallo! Hvad laver du?
- Hvorfor læser du mine barndomsting? - Hvem er de fra?
- Hvem skrev dem? - Det var det forhold, jeg nævnte.
- De er fra en voksen mand. - Jeg sagde, han var ældre.
- Rod ikke i mine ting. - Hvor gammel var han?
- Fyrre. Jeg ved det ikke. - Det er voldtægt. Det er ulovligt.
- Skat... - Hvor gammel var du? 13-14 år?
Det var i 70'erne. Folk talte ikke om det på den måde.
Om det var 70'erne eller 80'erne, så skal du ikke retfærdiggøre det.
Jeg prøver ikke at retfærdiggøre det.
Det var min barndom. De ting skete, og det er bare...
Det var indviklet.
Du talte om et forhold, men det er en voksen mand.
- Han var min træner. - Hvilken rolle spiller det?
Han var 40 år. Han var på min alder, og han udnyttede et barn.
Skat, det var vigtigt for mig.
Jeg prøver at finde ud af hvorfor. De mennesker var vigtige for mig.
Hvem er de mennesker? Der var også et brev fra en kvinde.
Det var min ridelærer. Hun introducerede mig for ham.
Hun var der den sommer. Det er derfor, jeg opsøgte hende.
- Jeg vil finde rede i det. - Men du er jo offeret.
- Jeg siger det ikke for at... - Jeg er ikke et offer.
Hverken du eller nogen anden skal kalde mig for et offer. Okay?
For du ved sgu intet om mit liv.
Så det her skal høre op nu.
Lad mig finde ud af det her selv.
Ved jeg intet om dit liv? Efter seks år?
Har du overvejet terapi?
Hvis du kendte mig, ville du vide, det er udelukket.
Jeg får selv styr på det.
Har du overhovedet set på ringen fra mig?
Tror du, en ring rager mig en skid?
Endnu en gang kender du mig ikke.
- Din bil er her. - Jeg går ikke fra den her situation.
- Lad os tale. Jeg vil hjælpe... - Vær nu bare sød at gå!
- Jeg går ikke sådan her. - Fint. Så går jeg!
- Nej, okay. Du behøver ikke gå. - Bliv, så får jeg styr på mit lort.
Du skal ud herfra!
Gå din vej, ellers går jeg.
Når jeg kommer tilbage, så snakker vi om det her.
Hvorfor valgte du mig? Jeg er et tyndt, fladbrystet, indadvendt barn.
Du kan ikke se dig selv. Jeg arbejder på dit selvbillede, men du er stædig.
Knyttet til dit drama.
- Becky var meget kønnere. - Becky allerede lukket af.
Du er voksen nu, så sig mig, hvordan man finder friskhed blandt voksne?
Se på dig selv. Se på mig.
Tvivlende, udkørte.
Ude af stand til at overraskes dør jeg i min egen krop.
Gid du kunne se dig selv, som jeg gør.
Den seriøsitet, hengivenheden og kærligheden.
En voksen kan ikke elske sådan. Det er kun børn, der kan det.
Det er så rent. Man tror stadig på muligheder.
Ligesom jeg gør! Ligesom jeg gør. Ser du?
- To alen af et stykke? - Lige præcis.
Jeg håbede, du ville redde mig fra min familie.
Gjorde jeg ikke det?
Åh, jeg føler mig vanvittig.
Måske ender jeg med at køre galt.
Der går ild i bilen, og alt går op i flammer.
Alle mine hemmeligheder.
Historien bliver slettet i et lysglimt. Uden videre.
- Hejsa. - Hej.
- De må være mrs. Fox. - Ja.
Hvor dejligt endelig at møde Dem.
- De er til Dem. - Tak.
Og den er til Deres mand. Jeg er stor fan.
Jeg har fuldt hans fremgang i de lokale aviser.
Jane bad mig sige, at hun beklager, hun ikke kunne hente Jenny.
Men hun bad mig om det.
Huset ligger på min rute fra arbejde. Jeg bor tæt på mrs. Gramercy. Hun...
- Du er Jennys løbetræner. - Vær nu sød, mor.
Ja, hun er en talentfuld løber. De bør være meget stolt.
- Jeg er stolt. - Lad os gå.
En vidunderlig pige.
Fortæl mrs. Gramercy, at Jenny skal være hjemme søndag på slaget fem.
- Hun skal lave lektier. - Bestemt.
- En af os afleverer hende søndag. - Lad os gå.
- De skal ikke bekymre Dem. - Okay.
Farvel.
Det går op for mig, at jeg stoler så meget på ham -
- at jeg aldrig ved, hvor han fører mig hen.
Bare træk vejret.
Når vi er nået så langt, ved jeg ikke, hvordan man siger nej.
Det er i orden.
Jeg elsker ham. Han elsker mig.
Ikke endnu.
Vi må udvide dig langsomt.
Ingen ung fyr ville nogensinde gøre det her for dig.
Men jeg giver ikke op. Jeg er klar til dig.
Hej.
- Godmorgen. - Tak, mor.
Du godeste. Jeg faldt i søvn.
- Den stil klæder dig. - Smadret.
Jeg er helt fastlåst. Jeg kan ikke slukke for det lige nu.
Tror du, Bill og mrs. G. gav mig ekstra opmærksomhed -
- fordi far var en stor entreprenør?
Nej, det havde intet med det at gøre.
Det var, fordi du var et usædvanligt barn.
Og du vidste, hvordan man talte med voksne.
Jeg tænkte på første gang, du mødte ham.
Da han kom og hentede mig.
Den dag glemmer jeg aldrig. Alle alarmklokker ringede.
Så snart I var gået, løb jeg ind til din far.
- Blomster. - Ja.
Han gav mig blomster og havde også en gave til dig. Her.
Hvorfor skulle man gøre det?
Som din mor tror du, verden er farlig.
Vores datter tilbringer hver weekend hos en kvinde i sit andet ægteskab.
- Nadine, hvad taler du om? - Hvad ved vi om hende?
- Og nu denne Bill? - Undskyld, mor.
Kan vi gå indenfor?
- Ja da. Lad mig tage din taske. - Okay, tak.
- Gav Bill ikke far en brevpresser? - Jo, det gjorde han.
- Var det jul eller sådan noget? - Nej, det var efterår.
Du og far skulle noget, for mormor passede børnene.
Gjorde hun? Det mindes jeg ikke.
Han kørte mig ikke hjem til mrs. G.
Jeg vil bare sige, at jeg er glad for, at I er her.
Jeg vil dele min medgang med dem, jeg elsker. Mine drenge og Jenny.
Skål!
- Hvad gjorde den mand ved dig? - Ikke noget.
Hvad mener du med "ikke noget"?
Bare vent, til jeg fortæller dine forældre det!
Mormor vidste det, ikke? Så du må have vidst noget.
Hvad taler du om? Nej.
Hun så Bill og mig kysse ude foran.
- Og hun ville fortælle jer det. - Så min mor jer?
Sagde hun ikke, at hun så os kysse?
Nej, aldeles ikke. Jeg ville have slået ham ihjel.
Men når jeg spurgte dig om Bill, så løj du.
- Og du løj for dig selv. - Vent nu lidt.
Jeg spurgte dig direkte, om Bill og mrs. G havde en affære.
Du så mig lige ind i øjnene og sagde nej.
- Hvorfor bliver du så vred? - Hvorfor er du ikke vred?
Hvordan ville du have det, hvis det var din datter? Hvad ville du gøre?
Mor, du vidste noget. Du sagde det til far, og han talte dig fra det.
- Det er sandt. - Du fulgte fars regler.
Ligesom mrs. G. fulgte Bills.
Sidestiller du mig og mrs. G., og din far med det...
Hør nu. Jeg siger, det er indviklet.
Jeg siger, hun var ekstremt usikker. Hun blev nok selv misbrugt som barn.
Tro mig. Jeg ved, at det kan skade ens grænser.
Endelig indrømmer du, at du tog skade.
Fint, mor.
Jeg har villet spørge om noget, siden jeg læste din historie.
- Ja? - Kunne du lide det?
Mor...
Jeg var et barn. Hvorfor spørger du om det?
Jeg forstår bare ikke, hvorfor du blev ved med at vende tilbage.
- Jeg fik noget andet. - Hvad? Det vil jeg gerne vide.
Kærlighed. Jeg ville have nogen til at synes, at jeg var noget særligt.
- Du var altid noget særlig for mig. - Mor, hold nu op.
Efter det blev du frygteligt promiskuøs.
Du gik i seng med alverdens mænd. Udenlandske mænd, gifte mænd.
Du var ligeglad med konerne. Du var ligeglad med alt.
- Du lyder meget gammeldags. - Er det gammeldags?
Du var sammen med én mand hele dit liv.
Jeg ville ikke sidde fast. Jeg ville ikke være som dig.
Undskyld mig.
Bill Allens stod på podiet i 1960 og 1964.
Da han begyndte at undervise på universitetet, havde han ambitioner.
Bill blev en trænerlegende.
Han kultiverede sit imponerende image på universiteter over hele landet.
Allens udvalgte mig og troede på mig.
De kaldte hans stafethold "Det kassable legetøjs ø".
Vi var usynlige børn, men han så vores talent -
- og pressede os til at sejre.
Vi vil alle vinde, men det kommer i anden række.
Det vigtigste er, at vi har gjort det som et hold.
Og at vi har lært at holde ud og stræbe efter storhed.
Jeg håber, I husker dette som en god tid -
- og at det hjalp med at gøre jer til dem, I er.
William P. Allens underviste på universitetet fra 71 til 82.
Du sagde, han misbrugte dig seksuelt i 73.
Jo, vi... Vi havde et forhold.
Okay, det gør mig virkelig ondt. Jeg håber, det her hjælper.
Det lykkedes mig at få hans nummer af en af mine efterforskere.
Tak.
Jeg antager, du er ved at opbygge en sag.
Nej, jeg ville bare vide, hvad der er blevet af ham siden mig -
- og hvorfor han forlod universitetet i 82.
Du har ringet til William Allens, Best in Sports.
Læg en besked, så ringer jeg tilbage.
Du har nok selv svaret.
Hvis han misbrugte... Hvis I havde et forhold -
- betyder det for det meste, at der var andre.
- Andre? - Der er aldrig kun én.
Politiassistent Amato sagde noget om andre.
- Kan han finde dem? - Var der andre, ville jeg vide det.
For guds skyld. Jeg har sommetider svært ved at tro, du er mit barn.
Du har ringet til William Allens, Best in Sports.
Læg en besked, så ringer jeg tilbage snarest muligt.
Hej, Bill. Det er... Det er Jenny Fox.
Mange unge sportsudøvere.
Hvor mange var der?
Var jeg den yngste?
Nogen må have haft kendskab til mig.
Der må have været et vidne.
Hvem er du?
Hemmeligheden bag æbletærte...
Det er vores hemmelighed.
Jøder måtte ikke ride.
Ingen jøde måtte være højere end russerne.
- Vi bør ikke fortælle mrs. G. om os. - Brug ridepisken, Jenny!
Hun er ikke klar til det. Der er altid blod første gang.
Du husker da mig. Ikke, fjollehoved?
Ja, det er Iris.
Hun læste på college og drev mrs. G.'s lade.
Hun var så sød.
Jeg husker hende ikke. Var hun der altid?
Hun var der den dag, mrs. G. satte dig op på hingsten Puff.
- Sikke en nuttet unge. - Hun har hjertet med sig.
Hun har gjort enorme fremskridt denne sommer.
Nu vi taler om det, kommer jeg i tanke om noget andet.
- Er han ikke vidunderlig? - Det er hun.
Har du tabt dig, Becky?
Jeg har også bemærket det. Du ser godt ud.
Bill mente sikkert intet med det, men jeg var meget hæmmet.
...kan du konkurrere sammen med os. Du er velkommen på mit løbehold.
Jeg kunne ikke håndtere, at han så på mig som en kvinde.
- Ved du, hvor jeg kan finde Iris? - Ingen anelse.
Jeg kendte ikke hendes efternavn.
Men mrs. G. må vide det. Hun stod hende meget nær.
Du har ringet til Gramercy.
Læg en besked til dr. G. eller mig efter bippet.
Hej, Jane. Det er Jennifer Fox.
Ærgerligt, jeg ikke fik fat på dig. Jeg er tæt på dit hus.
Det kunne være hyggeligt at komme og sige hej igen.
Pis.
Jeg er klar til at danne en gruppe hinsides ægteskabet.
Ægteskab er frygteligt.
Hinsides alle de formelle regler for forpligtelse.
- Stoler du på mig, Jenny? - Ja.
Vil du tage med mig? Jeg vil have os til at danne en rigtig gruppe.
Dig, mig, mrs. G. og Iris.
Iris?
Jeg besøgte min mor, og...
Du må undskylde... Jeg har en flaske vin med til dig.
Men hos min mor fandt jeg nogle skatte, hvor du konkurrerer.
Jeg ville gerne konkurrere igen, men det går ikke, når Anthony er syg.
Jeg ved aldrig, om jeg kan forlade huset.
Jeg forstår. Det må være hårdt. Tak skal du have.
Jeg fandt nogle billeder, som måske vil more dig -
- fra den sommer, hvor jeg var her hos dig.
Lad os se. Kan du genkende den dame?
Du milde! Det er et godt billede af mig.
Jeg har ingen gode fotos af mig selv.
Kan du huske de her piger?
Hvem er det?
Mig.
Jeg prøver at huske...
Hvem var den ældre pige?
En køn brunette, som var der den sommer.
- Iris Rose. - Ja.
Tænk engang. To blomsternavne.
Hun var utrolig smuk. Hun gik på college.
- Hun arbejde for mig hele det år. - Ja, det husker jeg.
- Ved du, hvor man kan finde Iris? - Hvad er det her?
Åh, jeg ville ikke... Det er Bill.
Jeg kiggede på internettet, og der var en bog om amerikansk løb, og...
De havde en hel... Ja, hvad blev der af Bill?
Det ved jeg ikke.
Lad mig hente mine briller.
Der var to kapitler om ham og hans trænergerning.
De har åbenbart opkaldt en fløj efter ham på et universitet.
Det sidste, jeg hørte, var, at hans søster ledte efter ham.
Fordi deres...
Deres mor...
Lad os finde det kort, så du kan finde...
Franny sagde, du havde trænet til World Games. Var det ikke hos ham?
Nej. Hun tager fejl. Jeg deltog ikke i World Games -
- omend jeg har vundet flere guldmedaljer.
Jeg elskede dig og Bill.
Her er tilkørslen til motorvejen.
Jeg må vide, hvad der skete.
- Følg den vej. Der er lidt mørkt. - Du må have vidst det.
Du finder den og er på motorvejen på ingen tid.
Jeg må tale med en, der var der. Jeg beder dig.
Du må gerne tage kortet med.
Du må hellere køre nu. Klokken er mange, og jeg er træt.
Jane, er her nogen?
- Hej. Det er Jenny. - Jenny! Jenny Fox!
- Ja. - Godt at se dig.
- Hej, dr. G. - Jenny Fox.
- Jenny var ved at gå. - Undskyld. Klokken er mange.
Åh, Jenny, Jenny, Jenny, med alle dine spørgsmål.
Jeg fornemmer, at du vil have mig til at undskylde for noget.
Hvad vil du have?
- Nej. - Nej? Okay.
Jeg vil bare lære dig at kende.
Det kan du ikke.
Jeg prøver at forstå.
Ved du, hvor heldig du var at have en træner som Bill?
Han er noget særligt.
Jeg havde aldrig en som ham.
Man vinder ikke uden udholdenhed.
Bare lidt endnu, og så er det overstået.
Så vil det aldrig gøre ondt igen, skal du se.
Nu er du en kvinde, min elskede.
Professor Fox, er alt vel?
Ja, jeg har det fint.
Godt, så normalt ville jeg sige -
- at I skal tage jer tid til at opbygge tillid til jeres subjekt.
Men sommetider må man overraske dem.
For at nedbryde deres forsvarsmekanismer.
Så, Samantha, vil du ikke -
- fortælle om din første seksuelle oplevelse?
Ja, okay. Jeg var 17 år gammel. Han hed Rick.
Han var på min alder.
Var han din ungdomskæreste?
Ja.
Og nød du det?
Om jeg nød det? Ja, det tror jeg.
Det var faktisk bare...
Det var ret sødt, for vi havde været bedste venner siden sjette klasse.
Vi havde ingen anelse om, hvad vi lavede. Vi var så unge.
Når jeg ser tilbage på det...
Jeg var yngre, end jeg opfattede mig selv.
Men jeg glemmer aldrig, hvor meget ømhed der var i det øjeblik.
Jeg tror endda, jeg fik en lille...
- I ved, hvad jeg mener. - Nej. Hvad?
Hvis du ikke kan tale om sex, hvordan vil du så interviewe folk om alt det?
Så, okay...
Jeg tror, jeg fik en lille orgasme.
Jeg ventede det ikke og vidste ikke, hvad det var.
Det var ikke det samme som nu.
Du ved, i begyndelsen er det bare de her små gnister.
Altså det føltes helt naturligt.
Det svære er, at I den alder føles det godt.
Altså det føles godt.
Nogen rører en et seksuelt sted, så man nyder det, og derfor...
- Der opstår skyld. - Der er skyld knyttet til nydelsen.
Og man forstår ikke, at det ikke er godt eller passende.
Man skal ikke skamme sig. Altså... du ved.
I så fald ville vi ikke kunne leve med os selv.
Jeg har venner, der plaprer om sex, som om det er det mest fantastiske -
- og jeg forstår dem ikke.
Hvad? Hvorfor?
Hvad er der så fantastisk ved det? Jeg har aldrig fået en orgasme.
- Kan du det alene? - Ja.
- Men aldrig sammen med nogen. - Ja, men jeg...
Jeg tror, det er normalt for de fleste kvinder.
Jeg blev ikke misbrugt, men det tog flere år at opnå orgasme med en mand.
Det behøver ikke at have noget at gøre med misbrug.
Du har ringet til William Allens, Best in Sports.
Læg en besked, så ringer jeg tilbage snarest muligt.
Hej, Bill. Det er Jenny Fox igen.
Jeg vil ikke blive ved med at ringe -
- men jeg synes, vi bør tale sammen.
Er du sød at ringe tilbage?
- Hallo? - Hej. Det er politiassistent Amato.
Åh, hej.
Jeg tænkte, du gerne ville vide, at der skal være en fest.
William Allens skal modtage en pris.
Jeg har også fundet den kvinde, du ledte efter.
Iris Rose? Hun underviser i grundskolen.
Okay, okay.
Ser du, hvor ulykkelige folk ser ud i deres små kerneenheder?
- Hold op med at skændes. - Kom nu!
Alle de regler. Monogami, ægteskab. Det tager livet af folk.
- Det afhænger måske af personerne. - To billetter, tak.
Du må tænke klarere, Jenny. Tak skal du have.
Jenny?
- Hej, Iris. Hvordan går det? - Godt. Godt at se dig.
Dejligt, du ringede.
- Skal vi tage en kop te? - Ja, der ligger et sted hernede.
Du og Bill var elskere, ikke?
Ja, mrs. G. sørgede for, at jeg kunne arbejde deltid for ham -
- og for hende resten af tiden.
Jeg arbejdede i hans have. Jeg husker, at jeg havde bikini på.
Og han inviterede mig ind.
- Det var 70'erne. - Ja, jeg husker, at han...
Han sagde, at I havde en trekant med mrs. G., ikke?
- Fortalte han det? - Ja.
Ja, det havde vi.
Vi var også elskere.
Du og Bill? Hvor gammel var du da?
Tretten.
- Så... - Hold da op, det...
Den alder har mine elever.
Ja, børn...
Har du nogen minder om -
- at mrs. G. og Bill planlagde en firkant?
- Husker du det? - Med dig?
Ja, de planlagde vist en weekend på et hotel her i nærheden.
Det kan jeg slet ikke huske. Os fire?
Ja, Bill, mrs. G. og du skulle introducere mig for det.
Pokkers. Hold da op.
Det har jeg godt nok ikke tænkt på længe.
Ja...
- Hvordan fik I hende med på det? - Mrs. G.?
Nej, hun var snarere katten, der bragte ham musen.
- Hold da op! - Ja.
- Så det var hende, der... - Ja, hun var vild med det.
Jeg har mødt to særlige mennesker, som jeg elsker inderligt.
Jenny, jeg har en skør idé.
Hvad med at lade din hest stå her, så du kan komme hver weekend?
Mrs. G. har en fantasi, hvor du sutter på hendes bryster.
Mine skønheder.
Vi vil gerne udforske vores ubeviste og føre det ind i bevidstheden.
Sammen. I vores familie.
Fortæl dine forældre, du skal til løbestævne i Delaware.
Mrs. G. henter dig efter skole -
- Iris og jeg møder jer på hotellet, og du er hjemme igen søndag aften.
Bill og jeg har talt med Iris om det, men du bidrager med noget særligt.
Og husk din løbesko.
Mor, købte du min juice?
Sue, du får det ud over det hele. Kan du ikke... Harold, nej!
- Det er min yndlings. - Zoe, kom tilbage!
- Vandet koger! - Undskyld, min skat.
- Gå hen og sæt dig. - Hejsa.
- Kan du lide mit maleri, mormor? - Jeg elsker det!
- Hej, far. - Hej, skat.
- Hallo? - Jennifer. Jeg har prøvet at ringe.
Du har ikke besvaret nogen af mine opkald.
Jeg prøvede også på universitet.
- Hallo? - Martin, jeg må møde ham.
- Hvad taler du om? - Jeg må se ham.
Jeg må tale med ham og finde ud af, hvem han er.
- Lov mig, du venter, til jeg kommer. - Jeg vil bare forstå det.
Jeg tager næste fly hjem. Du må ikke tage af sted alene.
- Skat... - Jennifer, hør nu...
Lille skat.
Jeg har det dårligt.
Ja, du har lidt feber. Der er influenza i omløb.
Kom. Lad os få dig ind i seng.
Jeg skal til løbestævne.
- Du må aflyse. - Kom nu, mor.
Nej, intet er så vigtigt. Jeg ringer til mrs. G. og aflyser. Okay?
Lad os få dig ind i seng.
Godt. Jeg kommer ind og ser til dig lige om lidt.
Et par timer senere var min mavepine fuldkommen forsvundet.
Min krop havde fortalt mig det, som min krop nægtede at acceptere.
Jeg er træt. Umådelig træt.
Træt på en måde, hvor jeg er bange.
Frygten er en frygt for en knust drøm.
Jeg har truffet en beslutning.
- Hent din far. Det er spisetid. - Jeg kommer, mor.
- Hallo? - Hallo? Bill?
Jenny! Hvor er jeg glad for, at du ringer. Jeg var så bekymret.
Jenny, er du der?
Ja, jeg er her.
Tog du af sted med Jane og Iris uden mig?
Nej da. Det havde vi ikke lyst til.
Vi var enige om at vente på dig, så...
Bare rolig. Vi finder en anden weekend.
Jeg vil ikke se dig mere.
Men... Er det dine forældre? For jeg kan godt tale med dem.
De forstår dig ikke på den måde, som jeg forstår dig på.
Hvis du ikke vil på weekend, så behøver vi ikke.
- Jeg vil ikke se dig mere. - Men, Jenny...
Jenny, vær nu sød. Jeg elsker dig.
Jeg har brug for dig. Vi kan finde en løsning.
Du må ikke forlade mig.
- Jeg lægger på nu. - Nej, vent...
Jenny! Jenny, der er mad!
Hos Gramercy. Det er Jane.
Det er Jenny.
Jeg kommer og henter min hest i weekenden.
Fint.
Tåbelige pige.
Tåbelige, tåbelige pige.
Vi havde en drøm. En smuk drøm.
Vi ville fylde tomrummet i vores sjæl -
- med kærlighed fra hinanden.
Hvad skete der med dig og Bill?
- Hvorfor forlod du ham? - Forlod jeg ham?
Ved du det ikke?
Du var kun begyndelsen, Jenny. Der var så mange andre.
Jeg prøvede at holde trit, men jeg er gammel.
Jeg er gammel.
Men som med de fleste drømme var virkeligheden en anden.
Jeg kunne ikke bede om hjælp.
Jeg ventede på, at du skulle redde mig.
Efter min opfattelse kunne det ikke være andre.
Det skulle være dig. Hvorfor gjorde du det ikke?
Ingen reddede mig.
De smukke bånd og ordener, jeg havde dekoreret Bill og mrs. G. med -
- gik i opløsning, og de stod nøgne tilbage.
Svaghedens overvældende smerte...
Det kvalmende faktum, at nogen engang virkede så stærk -
- blot for at opdage, at styrken kun findes i deres ord.
Tak, Jenny. Det var en stærk historie.
Vil du fortælle os, hvor du har den fra?
- Jeg har opdigtet den. - Det tænkte jeg nok.
Ser I, fiktion tillader os at opleve ting uden for vores egne rammer...
Mor, du skal ikke stoppe.
Det er et af mine yndlingsminder. Om sommeren, efter isbilen.
Alle børnene stimlede sammen for at høre dig spille.
Jeg har det ikke i fingrene mere.
Jeg fejlede.
Jeg ville ikke have, det var sandt.
Jeg fortalte mig selv, at det ikke kunne være sandt.
Jeg forfejlede den ene ting, en mor skal gøre.
Beskytte sit barn.
- Jeg er så ked af det. - Du løj for mig.
- Du sagde, det var godt, alle de år. - Det var det. Jeg fik 10.
Et 10-tal? Skulle det betyde noget?
- Det gør det ikke godt. - Du vil gøre mig til et svagt offer.
Men det er jeg ikke.
Jeg har noget, som ingen andre har.
Jeg er læreren nu. Ikke bare et usynligt barn.
Du bliver aldrig gift.
Jeg vil ikke giftes. Har du ikke hørt efter?
Du får aldrig børn.
Jeg hader børn. Jeg ved, jeg ikke vil have børn.
Men én ting ved jeg.
Han elskede mig. Han græd.
Så du ikke, at han græd?
Og i årevis vil han sende mig kort...
Kære Jenny. Hvordan gik dimissionen? Hils dine forældre.
...alle problemerne i Israel. Du bør genoptage din løbetræning...
Kære Jenny, jeg er stolt af din karriere... Du var altid...
Se selv. Jeg er ikke historiens offer.
Jeg er helten. Han gik i spåner, ikke mig.
Du kunne ikke forestille dig, deres liv ville fortsætte uden dig.
At der ville være andre.
Du frøs dem fast i tiden.
Men han er stadig i live, og jeg vil opsøge ham.
Nej.
For et helt livs indsats for Alexandrias ungdom -
- overrækker vi William P. Allens denne ærestavle for civil udmærkelse.
- Mange tak. Jeg er dybt rørt. - Jeg støtter dig.
Jeg kunne ikke have gjort det uden jeres støtte, regionens ungdom...
De har lært udholdenhed. De har lært -
- at stræbe efter storhed som mål for jeres fokus, omsorg og støtte.
Tak.
Tak!
- Hejsa. - Hej.
Vi har vist ikke hilst.
- Jeg hedder Jennifer. - Hvor kender du William fra?
Han var min løbetræner.
Selvfølgelig.
- Min mand er beæret over støtten. - Mand?
Vil du hilse på ham?
For at sige hej, ja. Det er længe siden...
Okay.
Hvordan har du det?
- Storslået. - Godt. Du var en af de bedste.
Hej, Bill.
Hejsa. Dit hår...
Sikke nogle krøller. Det er smukt.
Har I nogensinde set så smukt et hår?
Frøken ...?
Det er Jenny. Jenny Fox.
Jenny. Dig havde jeg godt nok aldrig regnet med at se her.
- Ja, det var svært at få fat i dig. - Jenny.
Jeg har min pitbull Marge her.
- Vi har mødtes. - Har du sådan en?
Nej, jeg har aldrig været gift. Du sagde, det var en falliterklæring.
Der fik du mig. Det kan jeg godt huske.
Hvor længe er det egentlig siden?
- Tiden flyver af sted, ikke? - Ja, på et øjeblik.
Et forkert øjeblik, og så er man på afveje.
Undskyld mig. Hvor kender I hinanden fra?
Bill var min træner. Kan du huske det?
- Ja, vi havde det sjovt. - Jeg var 13 år.
Den fødte sportsudøver. Jeg nød at se dig lægge skulderen frem i...
Jeg var også god i sengen, ikke?
- Hvabehar? - Du ved, hvad jeg sagde.
- Vi ved begge, hvad der skete. - Jeg ved ikke... Hvad mener du?
Jeg hadede hvert et sekund.
- Jeg aner ikke, hvad du taler om. - Ikke?
Husker du ikke, jeg kastede op efter sex? Du sagde, jeg måske var gravid.
Men jeg havde ikke menstruation endnu.
- Husker du det? Et 13-årigt barn? - Det passer ikke.
Hvordan kunne du gøre det?
- Intet af det er sandt. - Du kaldte mig din kæreste.
- Det passer ikke. - Du kunne ikke få din pik ind i mig.
Nej, Jenny. Det var rart at se dig.
Hvad, Bill? Bill!
Hvad skete der med dig, siden du kunne finde på det?
Intet! Hvad mener du med, hvad der skete?
Det var ikke mig. Det var dig! Du manglede tro og tillid.
- Problemet var, jeg troede på dig. - Du narrede dig selv.
- En sød pige, hende Jenny. - Det var dig.
Du ville ikke tro! Du stolede aldrig på mig!
Jeg troede på din historie, Bill! Du var den voksne!
Hvad? Er der ikke andre, der blev trænet af Bill?
Jeg vil indlede historien med at fortælle dig noget utrolig smukt.
Jeg har mødt to særlige mennesker, som jeg elsker inderligt.
Forestil dig en gift kvinde -
- og en fraskilt mand.
Og hør så her. Jeg er en del af dem begge.
Jeg er heldig nok til at tage del i deres kærlighed.
Tekster: Cecilie Hassenkam www.sdimedia.com