Historien du nå skal se, er sann. Så vidt jeg vet.
Ok.
Unnskyld, men folk bare ser på deg som om du er fra dyreparken.
- Jeg er fra dyreparken. - Jeg føler ikke at det blir trygt.
- Ikke gå ut før jeg sier ifra, ok? - Skal du gå ut?
Det er greit, jeg klarer meg...
- Det er så lykkelig. - Vi hadde vår første seier.
Det er mange andre folk. Du treffer dem der.
Jennifer, det er meg igjen. Kan du ringe meg tilbake?
Du vil ikke tro hva jeg fant. Historien du skrev i engelskklassen.
Jeg er bekymret for deg...
Jeg må snakke med deg! Jeg vet ikke hvor du er.
Jeg sender dette til deg. Les det. Ring meg, er du snill.
Hei, kjære. Du sitter vel alt på flyet. Ha en fin tur tilbake.
Vi sees hjemme. Elsker deg.
Det er derfor partneren min er spesiell. Han er den eneste mannen-
- jeg konsekvent har elsket i ti år.
- Vil du ha barn? - Ja. Jeg får morsinstinktet.
Så tenker jeg: "Nei!" På mandag har jeg et møte.
På tirsdag har jeg en demonstrasjon. På torsdag har jeg bankmøte.
Kjære, jeg kommer med gaver.
- Har du kjøpt noe til meg? - Ja.
- Hvor er du? - Ikke noe sted. Jeg bare...
Unnskyld, jeg tenkte bare på mor.
Hun har ringt og...
Hun leste en historie jeg skrev da jeg var ung om min første kjæreste.
Jeg hadde ikke fortalt henne om det fordi han var eldre.
Så hun er... fra seg og prøver å få tak i meg.
- Kjære. - Jeg har aldri filmet i Atlanta.
- Har du alt? - Ja.
- Jeg er spent. - Det vil gå kjempebra.
Den kom til deg. Fra moren din.
- Jeg kommer til å savne deg. - Elsker deg.
Jeg er tilbake på tirsdag.
Du søler over hele meg. Bare spis litt.
Overholdes det på vernet land? Ja. Jeg må få det evaluert.
Jeg kan sende noen i slutten av uken. Ja, selvsagt.
Jeg vil begynne denne historien med å fortelle noe vakkert.
- Ja, hei. - Jeg har vært så bekymret.
- Har du lest den? - Nei. Hvor fant du den?
I en eske i lagerrommet. Hva har det å si hvor jeg fant den?
Det viktige er hva det står. Hva skjedde?
- Hva snakker du om? - Du løy for meg alle disse årene.
Mor, det var derfor jeg ikke sa noe. Jeg visste du ville reagere sånn.
- Så jeg er for dum til å forstå? - Nei, det har jeg ikke sagt.
- Jeg fant Bill på Internett. - Hva?
Der er han. Synlig for hele verden.
Berømt som alltid. Vent, jeg går inn på kontoret.
- Et øyeblikk. - Mor, hva snakker du om?
- Har du prøvd å finne ham? - Nei, jeg trodde at han var død.
Du trenger bare å skrive inn navnet hans.
Herregud. Herregud.
- Han ser så mye eldre ut. - Jeg fant ikke noe om henne.
Men jeg kjenner noen som satte meg i kontakt med Becky Davis.
- Ja, Becky var der den sommeren. - Og hun bor i Fairview.
- Hva snakker du om? - Du har ikke kommet på to måneder.
- Jeg trenger litt hjelp... - Mor, hva gjør du?
Kanskje hun vet hvordan vi kommer i kontakt med Mrs. G.
Jeg kan ikke denne helgen.
Jeg må sette karakterer, og Martin vil at jeg ser på lokaler på lørdag.
Du er 48 år og har vært forlovet i tre år. Han drar ikke noe sted.
- Vi snakkes i morgen, ok? - Ok. Elsker deg.
Elsker deg. Ha det.
Jeg vil begynne denne historien med å fortelle noe vakkert.
Jeg har møtt to spesielle personer som jeg elsker dypt.
Tenk deg en kvinne som er gift og en mann som er skilt.
De deler livet sammen i nært vennskap.
De elsker hverandre av hele sin sjel, men er ikke intime med kroppene.
Jeg er en del av dem begge.
Jeg er så heldig at jeg får ta del i kjærligheten deres.
Når jeg er borte fra dem, virker det som om jorden rister og skjelver.
Ofte er jeg redd for at jeg vil falle av.
Det var raskt. Har du kommet til fornuft?
- Mor, du tar så feil. - Hva tar jeg feil om nå?
Mrs. G var en utrolig kvinne.
Leste du det læreren din skrev på siste side? Les det. Nå.
"Om det du snakker om her, var sant,"-
- "ville jeg si at du ble utnyttet av eldre folk."
"Men du har åpenbart et flott,"-
- "fullt sett av følelser som blomstrer til kvinnelighet."
Selv engelsklæreren din visste det og sa ikke noe.
Kan du ikke bare la meg beholde mine egne minner?
- Nei, jeg vil at du skal ta dem. - Mor, vær så snill.
Jeg får lyst til å treffe henne igjen.
- Hvem er du? - Jennifer.
- Hvem? - Jenny.
Jenta der borte som kommer hjem til deg.
Å, Jenny. Du kommer for å tilbringe sommeren her.
Så du husker meg?
Så klart jeg husker deg. Du har hatt noen leksjoner.
- Er jeg en god rytter? - Nei, det vil jeg ikke si.
Ikke et naturtalent. Men familien din er rik.
- Jøder. - Jøder?
Jeg møtte ikke en jøde før jeg kom til USA.
Jøder rir ikke. Har du sett en jøde konkurrere i Brighton?
Jeg må vel sette i gang.
- Hei. - Du må være Jane.
- Jeg er Aaron. Hyggelig. - Hyggelig å møte deg.
Mange telefonsamtaler senere.
- Jenny, hvordan går det? - Bra, og du?
- La oss ta ham til stallen. - Ok.
Mor, hva sa du at Beckys adresse var? Kan du sende meg den?
Hvorfor forteller du denne historien, Jenny?
Jeg ville alltid ha en historie, men ingenting skjedde med meg.
- Eiendommen er vakker. - Takk.
Hun var den vakreste kvinnen jeg hadde møtt.
Jeg visste at far ville falle for henne.
Det gjorde alle. Det gjorde jeg.
Det kommer to jenter til i ettermiddag.
Noe som er flott. Det er et bra antall.
Ikke for mange å holde øye med.
Da Jenny begynte med hester, forsto jeg det ikke.
- Jaså? - Moren gjør det fortsatt ikke.
Men nå ser jeg hvor bra det er for henne.
Visste du at jøder ikke fikk ri i Russland?
Hva? Fordi ingen jøde kunne være høyere enn en russer.
Men Jennys oldeonkel var veldig høy, og han red en hest.
- Vær så snill, far... - Er du klar til å jobbe hardt?
- Ja. - Ok, da går vi.
Ta salaten, Franny. Du tar steken. Takk, Becky.
Og du? Det er varmt. Bruk grytevott, er du snill.
Aldri ha paideig på bunnen. Den blir bare rå.
Det og rosinene er hemmeligheten til en perfekt eplepai.
Ikke si det til noen. Gå nå.
Dr. G og jeg er så glade for å ha dere her for en fin sommersesong.
- Franny, kan du be bordbønn? - Ja, frue.
- Mor, kan jeg gjøre det? - Raymond!
Så klart du kan.
Velsign oss -
- Herre, og disse gavene vi skal spise.
Og takk for vennene og familien som er samlet her sammen med oss...
Hvordan forandrer folk seg?
Da jeg var ung, var jeg besatt av å forandre meg selv.
Nå husker jeg ikke hvordan jeg kom hit eller hvem jeg var.
- Jøss, se på deg. - Det er rart.
Jeg husker ikke noe av det ridemessige jeg lærte av Mrs. G.
- Men jeg husker jeg lærte disiplin. - Ja, jeg også.
Hennes tanke om at å utholde smerte gjør en bedre.
Jeg beholdt hesten min der etter den sommeren.
Du var heldig. Du fikk mer tid med henne.
Foreldrene mine hadde aldri latt meg bli.
Jeg var et enebarn, så de var over meg som en hauk.
Jeg var ett av fem barn, så de merket knapt at jeg ikke var der.
Jeg fant bilder fra den sommeren. Jeg tenkte at du ville se dem.
- Treffer du Mrs. G på ridestevner? - Jeg traff Franny for noen år siden.
- Gjorde du? - Ja, hun sa noe om Mrs. G.
Å, så vakker. Det er noen fine bilder av Franny også.
Men jeg fant ikke noen av deg.
Du var så liten, så mye mindre enn Franny og jeg.
- Var jeg det? - Nesten som en liten gutt.
- Hva? - Så redd at du knapt sa noe.
Jeg visste ikke at du var her. "Hei, mor." "Hei, Jennifer."
- Jeg ser etter bilder fra 1973. - Ikke i det albumet. Her.
Å, ja... Se på meg.
Nei, det er senere. Det er 1975. Du var allerede 15 år her.
La meg vise deg 13. Der. Det er 13.
- Jeg var så liten. - Ja.
- Hvorfor forteller du historien? - Jeg ville alltid ha en historie.
Men det skjedde aldri noe med meg før.
Det er varmt. Forsiktig. Ikke si det til noen. Det er vår hemmelighet.
Mor, kan jeg gjøre det? Velsign oss, Herre-
- og disse gavene vi skal spise. Takk for vennene...
Jeg vil begynne denne historien med å fortelle noe vakkert.
Våkn opp. På tide å løpe.
Jeg møter dere utenfor om ti minutter.
Hun var den vakreste kvinnen jeg hadde møtt.
Alle jenter ville være som henne.
Det gjorde Becky og Franny. Det gjorde jeg.
God morgen.
Vi løper hver morgen før første ridetur med Bill.
Dere er veldig heldige. Bill er en utmerket trener.
Han vil lære dere å gå hinsides kroppens besvær.
Å løpe gir oss utholdenhet. Det gjør oss til utmerkede ryttere.
- God morgen. - God morgen, jenter.
Dette er Franny, Becky og Jenny.
Hyggelig å treffe dere. Jane har fortalt mye om dere.
Da setter vi i gang. Jane, løp først, så løper jeg bakerst.
Vi ser hvordan alle klarer seg, så bytter vi om halvveis.
Jeg er Nouga, og dere er Neets! Når jeg sier Nouga, sier dere Neets!
- Nouga! - Neets!
Det går bra, Franny, bare gå litt. Jane...
Flink jente, Jenny. Jeg går med dem og møter dere på toppen.
- Nouga! - Neets!
Martin?
Franny.
Det er pussig hvordan man lever med folk i hodet.
Inni en er de alltid de samme.
Og man lever lykkelig med dem og vil aldri at noe skal endres.
Som dokumentarfilmskapere-
- har dere alle utviklet deres egne unike ferdigheter-
- ubevisst siden dere ble født.
Jeg skal snakke ut fra egen erfaring.
Jeg var en kjempesjenert unge. Jeg følte meg usynlig.
Hjemme og på skolen. Så jeg lærte å tilpasse meg.
Jeg lærte meg selv ferdigheten av å være en kameleon-
- så jeg kunne passe inn i folks verdener, miljøer. Og ha noen venner.
La oss prøve noe. Joe.
Vil du være forsøkskanin i dag? Si hei til Joe, alle sammen.
Hei, Joe!
Vi lærer om sannheten ved å lese folk, ikke sant?
Det er sånn vi blir kjent med dem. Så hva med Joe?
- Kroppsspråket hans er defensivt. - Vel... Endre på det, Joe.
Det er et poeng. Vi lærer mye av folks kropp.
De forteller oss mye. La oss fortsette. Hva mer?
- Er du deprimert, Joe? - Nei.
- Tror vi på Joe? Tror du på deg selv? - Litt.
Godt poeng. Det betyr at han ikke fortalte sannheten, ikke sant?
Hvordan går vi hinsides det personen forteller oss?
Hvordan vet vi når vi går over streken?
Unnskyld meg. Et øyeblikk. Unnskyld. Fortsett å snakke til Joe.
- Hei, Franny? - Jenny Fox, er det deg?
- Hei, så godt å høre fra deg. - Meldingen overrasket meg.
- Ja... - Hva skjedde med beinet ditt?
- Hallo? - Ja, det andre venstrebeinet.
- Snakker du til meg? - Unnskyld, jeg jobber.
- Hvor er du? - Jeg skjøtter Mrs. Gs gård.
Jeg visste ikke... Nei, det visste jeg ikke.
Det hadde vært fantastisk å besøke deg og Mrs. G.
- Rir du fortsatt? Jenny? - Ikke så mye som før.
- De inviterte meg på lunsj. - Har du mikrofon? Det bør du.
Jeg trodde at Martin skulle hjelpe deg.
- Du må ta opp alt. - Nei, mor.
Martin hjelper meg ikke, og jeg er for nervøs til å bære mikrofon.
Bare si at du vil spørre om Bill.
- Jeg tar det som det kommer. - Ok, men ikke glem: tempus fugit.
- Hva betyr det? - Du hadde latin. Sjekk det.
- Nei, det var et av dine andre barn. - Hvem kan holde styr? Ok, ha det.
- Da setter vi i gang. Det er feil. - Unnskyld, Mrs. G.
Du klarer bedre. Se her. Gjør det ferdig. Flink jente.
Hva foregår her?
- Unnskyld, Mrs. G. - Ingen unnskyldninger. Kom.
Mrs. G, Franny, så fint å se dere.
Jeg føler at jeg husker den jakken.
- Den er eldgammel. - Her er drikken vår.
- Hva skal vi spise, Fran? - Mary, mor tar løksuppe.
- Det er mye jeg angrer på. - Er det?
Jeg hadde endret mye om jeg kunne.
- Hva ville du ha endret? - Jenny, skal du spise noe?
Ja, jeg tar en mexicansk salat.
Takk. Ro det litt ned.
Jeg tror ikke jeg vet hvor du er fra. Er du fra London?
Nei, West Country. Jeg vokste opp på en gård.
Men mor foretrakk hundene fremfor meg.
Jeg ble plassert på barnehjem da jeg var ung. Som tatt fra Dickens.
- Det er noe jeg har ville spørre... - Få det overstått.
- Ray døde for to år siden. - Kondolerer.
Dr. G har levd med kreft lenge. Ingen trodde han ville leve så lenge.
Der, nå vet du alt. Nå kan vi skifte samtaleemne.
Jeg kom ikke på å spørre om dr. G. Jeg antok bare at de var skilt.
Hvorfor sier du det? Hun og dr. G er hengivne mot hverandre.
Ja, men hva med Bill? Hva skjedde med ham?
Jeg vet ikke hva som skjedde med ham. Jeg aner ikke.
- Hvorfor gjør jeg dette? - Ikke tvil. Du gjør alt rett.
- Jeg sa at jeg ville ha en ridetime. - Smart. Opparbeid en god relasjon.
Hva om hun finner ut at jeg lyver og ikke har ridd siden jeg var liten?
Det er som å sykle, kjære. Det går bra.
Hun er en gammel kvinne. Hun er knust. Hun er annerledes enn deg.
- Hun har hatt et tøft liv. - Det har vi alle.
Hun ser ikke noe ut som jeg husker henne.
Hun så ut som en sånn kjempe den gang.
Press dere forbi alle grenser. Ingen grenser!
Mor sa at Ray ikke er Dr. Gs barn. Hun er skilt.
Du vet ikke hva du snakker om. Hennes første mann tok selvmord.
Dagen før den siste konkurransen ga Mrs. G oss en pause fra treningen.
- Kom, Jenny. - Ja, kom uti! Nouga, her borte!
Kom deg ut herfra!
Nouga lovet å komme og se meg ri.
Hvorfor kalte vi ham Nouga? Hva betyr det?
Ingenting. Jeg vet ikke. Jeg spurte aldri.
Synes du ikke at det er litt kultaktig? Ikke?
Jeg tenkte det ikke den gang, men nå i ettertid.
Hele gruppe-greia. Å forgude smerte, utholdenhet.
- Det er litt religiøst. - Mener du det, Jenny?
Jeg forventet så mye mer av deg.
- Hei, Jenny. - Hei.
- Fant du greit frem? - Franny.
- Hun er på baksiden. - Ok.
Du er en skjønnhet.
- Hei, Mrs. G. - La oss se hva du kan.
Jeg håper du ikke blir kastet av som sist vi så deg.
- Han er enorm. - Han er en hai. For en hai.
- Men han kan bevege seg. - Det er en stund siden sist.
- Tull. Er du klar? - Ok.
Sånn ja.
Han har perfekt konformasjon, men var for liten for avl, så de solgte ham.
Han er en kjempe. Vi får se.
Ok...
- Han trenger kontakt med dine hender. - Kanskje en roligere hest?
Tull. Husk stillingen: hæler ned, hode opp som en dronning.
Hendene ned, Jenny. Rolige hender, rolig hest.
Ja, Mrs. G.
Jeg vil gjerne være i den dagdrømmen. Det ser flott ut. Er det fint?
Ja. Ok, hesten trenger at du er til stede. Kom igjen.
- Ok, Mrs. G. - "Ok, Mrs. G."
Kjenner han deg ikke, vet han ikke hva du ber om.
Du er en skjønnhet. Du ser vakker ut. Du er en skjønnhet.
Flink jente. Bedre. Galopp nå. Ingen unnskyldninger. Galopp nå.
Galopp nå.
Kroppen husker alt. Det gjør den virkelig. Flink jente, Jenny!
Ta det hoppet igjen.
Kom igjen.
- Unnskyld... - Ingen sutring. Det er greit.
Opp på hesten igjen. Vær så god. Flink jente.
Der ja. Ta et dypt åndedrag. Ok.
Bruk denne. Vi vil ikke at hesten får dårlige vaner, hva?
Husk, ingen dårlige hester, bare dårlige ryttere.
Det er ingen dårlige hester, bare dårlige ryttere, ikke sant?
- Ja, Mrs. G. - Ok, da gjør vi det igjen.
Stram tøylene, jenter. La oss galoppere.
Ta det hoppet igjen.
Takk for at dere kom til sommerskolens siste oppvisning
De vil konkurrerer i tre krevende øvelser, så ønsk dem lykke til.
Jenny, moren din ringte. Søsteren din har brukket armen.
- Ok. Det går bra. - De kan ikke hente deg før i morgen.
Heia, Jenny!
Bill og jeg vil ta deg med ut på middag.
Nå?
- Ja. - Mener du det?
Ja, er du sulten? Kom, jeg sulter.
Fyren fra Geralyn Hall la igjen en beskjed. De er fullbooket i juli.
Du bør ringe ham. Du kan overtale folk til alt.
Å ja? Overtaler jeg deg til alt?
- Se hva jeg gjør. Lager mat. - Chilipulver?
- For litt kraft. - Ja, det blir bra.
Jeg ordner chilipulveret. Hvordan var lokalet du dro for å se på?
Det skal være veldig bra. Jeg er begeistret for det.
- Vær så god. - Takk.
Jeg har vært veldig imponert av løpingen din i sommer, Jenny.
Jeg vil at du vurderer å bli med på laget mitt når du kommer tilbake.
- Mener du det? - Ja. Du har talent.
Og, enda viktigere, du har mot. Uten mot er talent bortkastet.
Sterk kropp, sterkt sinn. Si det.
Sterk kropp, sterkt sinn.
Det er så vanskelig å dra.
Det går bra.
Jane sier at du er en god forteller. Jeg skriver også. Poesi.
- Kan jeg skrive til dere på ferie? - Det hadde jeg elsket.
Du kan skrive til oss og fortelle oss hva du vil.
Det er ingen hemmeligheter her.
Og vi vil ikke holde noe hemmelig for deg heller.
Jane og jeg har snakket, og vi vil at alle skal være likeverdige.
Vi respekterer deg for mye til å lyve.
Så vi vil at du skal vite at Jane og jeg er elskere.
- Hva synes du om det? - Jeg er glad dere har hverandre.
Jeg vil ikke at dere skal være ulykkelige som foreldrene mine.
Jeg sa jo at hun har en dyp sjel.
Hvordan visste de at de kunne stole på meg med hemmeligheten?
At jeg aldri ville bryte tilliten?
De andre jentene hadde sladret.
Jeg hadde aldri fortalt det til foreldrene mine. Eller andre voksne.
Det var som en uuttalt ed. Og jeg var stolt av den.
Hva gjør du nå?
De sendte brev til meg.
- Hvor er resten fra mitt rom? - Brev er i denne esken.
Mor, hvor lenge visste du at de var her?
- Hvorfor ga du meg dem ikke før? - Jeg fant dem da jeg fant historien.
Og jeg ga deg dem ikke fordi... jeg var skamfull.
"Kjære Jenny, det var så trist å lese dine spesielle brev fra ferien..."
Jeg hater å være hjemme. Selv på dette vakre stedet.
Brødrene og søsknene mine slutter aldri å krangle.
Mor og bestemor skriker til dem konstant.
"Det er lettere å være ulykkelig her."
"Det er svidd inn i hjernen min at det er jeg som er egoistisk."
- "Jeg tar, de gir." - Kjære Jenny.
Nouga og jeg delte diktene dine. Jeg håper det er greit.
Du har en spesiell skjønnhet. Det er naturlig å dele.
Jeg er så forvirret, men samtidig føler jeg meg fri.
Man kan snart ikke gå rundt midt på lyse dagen.
Og hun løper rundt døgnet rundt.
- En kvinne ble voldtatt i fjor. - Hva snakker du om?
Jenny, kan du hente broren din? Det er middag.
Vi snakket om dette. Jeg lar ikke moren din skremme barna.
Kan du snakke lavere? Hun ga opp sommeren for å hjelpe meg.
- Det er fortsatt mitt hus. - Jeg vet det.
Jeg føler med deg, Jenny.
Vekst betyr alltid forandring. Men Nouga sier:
"Forandring er nesten alltid smertefull, så smerte er glede."
Kjære Jenny, prøv å fortsette med løpingen.
Snart vil gleden av å gjøre det vise seg igjen.
Hver dag vil det bygge opp selvtilliten din.
- Er hesten din gutt eller jente? - Gutt.
- Det er en fin hest. - Takk.
Jeg er glad du har fått en ny venn, Jenny.
Denne flotte opplevelsen vil åpne nye verdener for deg.
Men ikke forhast deg. Du har masse tid til å nyte alt.
Mor, far, er dere der inne?
Kan du være litt stille? Vi prøver å hvile.
Unnskyld, men det er viktig.
Vennen min inviterte meg til tivoliet.
- Hvem inviterte deg? - En ny venn. Lucas Mandelson.
- Familien hans er fra Texas. - Nei.
Vi kjenner dem ikke, og du kan reglene.
Vi skal spise middag med familien Wheeler i kveld.
Han flyr hjem i morgen. Vi er tilbake kl. 21.
Jeg vil ikke gjenta meg. Du hørte faren din. Middagen er viktig.
Faren din skal avslutte en avtale, så kle deg nå.
- De sa at jeg ikke får gå. - Kanskje din mor kan ringe min?
Det vil ikke gjøre noe. Det er bare en av de dumme reglene deres.
Jeg hater dem.
Unge dame, hva var det vi nettopp diskuterte?
Vennen? Kom nå, alle venter i bilen.
- Jeg vil ikke dra. - Hva het vennen din?
- Den gutten. Hva het familien? - Mandelson.
Det stemmer. Jeg visste at jeg kjente igjen navnet.
Jeg spilte golf med faren for to uker siden. Joel Stern hentet ham inn.
Kom nå, la oss dra.
Jeg har tatt en beslutning.
Jeg tar livet mitt i mine egne hender.
Den høsten, hver fredag-
- hentet far meg på skolen og kjørte meg til Mrs. G.
Hei, kjære. La meg få se på deg.
Noen har fortsatt å trene.
Jeg har tatt en beslutning. Jeg tar livet mitt i mine egne hender.
Den høsten, hver fredag-
- hentet Mrs. G meg på skolen og kjørte meg til gården sin.
Det var ren lykke. Det var himmelsk.
- Jeg var endelig hjemme. - Jeg var endelig hjemme.
Vi forteller oss selv historier for å leve.
Hva er deres historie?
Hvilken historie skal dere fortelle?
Takk.
Bør vi fortelle foreldrene dine om at vi besøker Bill?
Hva tror du? Jeg tror ikke at de ville forstå.
De forstår ikke noe.
Det er som om jeg var usynlig. Som om jeg ikke fantes.
Foreldrene dine er bare redde for verden.
De er redde for å leve og være frie.
De kan ikke akseptere at du er i ferd med å bli en kvinne.
De kan ikke se deg som vi kan.
De er hyklere. Jeg hater dem.
Du bør ikke hate dem. Du bør synes synd på dem.
De er ikke modige som du er.
Du er vel ikke redd for livet? Du er ikke redd for å leve.
Hva sier du til dette? Vi danner vår egen familie-
- basert på full ærlighet og kjærlighet.
Vi skjuler ingenting og avslører alt. Bare sannheten.
- Og vi skal aldri lyve for hverandre? - Aldri.
- Som resten av verden gjør. - Det stemmer.
Jeg må gå. Vi må gå. Kom, frøken. Jeg har ikke laget middag engang.
Da vi skulle dra, måtte vi skynde oss.
Du vet hvordan han blir.
Dr. G ble alltid sint om vi kom hjem sent.
Dere stikker alltid.
Jenny kan jo spise middag med meg i kveld.
Da kan vi få litt mer tid til å snakke om alt dette.
Blir det for sent, kan du sove i min sønns rom-
- så kommer jeg med henne i morgen tidlig. Hva synes du om det?
Det er ikke opp til meg. Jenny kan bestemme for seg selv.
- Kan du ikke? - Bra.
- Da er det avgjort. - Hva sa jeg?
- Jeg må gå uansett. - Jeg husker ikke.
Jeg må ha sagt noe.
Jeg husker bare dem.
Hvorfor husker jeg ikke meg selv?
Sa jeg ja?
- Hvorfor gjorde du det? - Vel...
Det er mitt liv. Jeg kan ta mine egne beslutninger.
- Jaså? Tror du det? - Ja.
Hva sa du, da?
Jeg sa ja fordi jeg vil bevise for Bill og Mrs. G at jeg er moden.
Det var ikke det du skrev. Du skrev at du ikke ville være her.
At du ville dra tilbake med Mrs. G.
Se i notisblokken din. Det står der.
- Det er bare en oppdiktet historie. - Hva mener du?
Det er en versjon av det som skjedde.
Mye av det er sant.
Læreren min sier alle historier er basert på forfatterens liv.
- Du vet ikke hva som skal skje. - Jeg kjenner Mrs. G bedre enn Bill.
Men Bill vil ikke skade meg.
- Hva om du tar feil? - Slutt! Du har blitt som alle andre!
Du vil bare si hva jeg skal gjøre! Det er mitt liv! Mitt! Ikke ditt!
La meg leve!
Hva om du tar feil?
- Jeg har aldri sett en gullmedalje. - Kul, hva?
Se opp!
Jeg valgte en poesibok jeg ville vise deg. Det er Rumi.
Jeg har ønsket å vise deg denne siden første gang jeg leste det du skrev-
- fordi den minnet meg om deg.
- Mener du det? - Du skal få se. Ok.
Begynn der. Bare les det høyt.
- Jeg er ingen god leser. - Du leser nok vakkert.
Ok.
"Frigjør deg fra deg selv med ett slag."
"Som et sverd uten et spor av mykt jern."
"Som et stålspeil skur bort all rust med botferdighet."
"Slik at du kan se din egen rene, skinnende essens."
Nouga, det er så vakkert.
Ja, jeg visste at du ville like det.
Fryser du, Jenny? Hendene dine skjelver.
De skjelver alltid.
Jeg hadde tenkt å tenne ilden, men nå er det for sent.
- Du bør ikke fryse. Føler du deg bra? - Ja.
- Kanskje jeg bør ringe Mrs. G og... - Nei, det går bra.
Jeg føler meg bra. Jeg vil ikke dra hjem.
- Se. - Ok.
Les det andre diktet der siden er brettet inn.
Ja, det er favoritten min. "Kjærlighetens kall".
Jeg kommer straks tilbake. Jeg henter et teppe til deg.
"I hvert øyeblikk og fra hver side gir kjærlighetens kall gjenlyd."
Jeg hører deg ikke!
"Vi skal til himmelen. Hvem vil bli med oss?"
"Vi har vært englenes venner."
"Vi skal dra tilbake dit, for der er landet vårt."
Ok, flytt deg litt tilbake.
Du vil føle deg mye varmere snart.
- Hvordan er det? Er det bedre? - Ja.
"Vi er høyere enn himmelen."
Ok, flytt på deg, nå fryser jeg.
Ikke stopp. Du er kjempeflink.
"Noblere enn englene. Hvorfor ikke gå hinsides dem?"
Jenny, du er så spesiell.
Visste du det? Du er så dypsindig.
"Målet vårt er Den øverste majestet, som har den fine perlen."
Jeg vil redde deg fra alle de dumme, unge guttene der ute.
Jeg synes at du er perfekt.
- "Hvorfor har..." - Jenny, kan du gjøre noe for meg?
Lar du meg se deg?
Viser du meg hvordan du ser ut uten... Ok.
Er du sjenert? Tror du at jeg vil at du skal ha store bryster som Mrs. G?
Det vil jeg ikke. Vil du ta av deg skjorten?
- Ja? - Ok...
Du har forberedt deg på dette øyeblikket.
Vi bør ikke fortelle Mrs. G om oss.
Hun er nok ikke helt klar. Vil du fortsette å lese?
Du... Du, hva gjør du? Hva gjør du?
- Leser du barndoms-greiene mine? - Hvem er de fra?
- Hvem skrev dem? - Fra forholdet jeg fortalte om.
- De er fra en voksen mann. - Jeg sa at han var eldre.
- Ikke snok i tingene mine. - Hvor gammel var han?
- 40? Jeg vet ikke. - Det er voldtekt. Det er ulovlig.
Hvor gammel var du? 13? 14?
Det var på 70-tallet. Folk snakket ikke om det på den måten.
70-tallet, 80-tallet betyr ikke noe. Ikke forsvar dette.
Jeg prøver ikke å forsvare det.
Det var min barndom, og dette skjedde med meg. Og det er bare...
Det var komplisert.
Du snakket om forholdet, men dette er en voksen mann.
- Han var treneren min. - Hva har det med saken å gjøre?
Han var 40 år, på min alder. Han utnyttet et barn.
Kjære, dette var viktig for meg.
Og jeg prøver å finne ut hvorfor, ok? Disse folkene var viktige for meg.
Hvem er disse folkene? Jeg så et brev fra en kvinne. Hvem var det?
Det var ridelæreren min. Hun introduserte meg for ham.
Og hun var der den sommeren. Det var derfor jeg besøkte henne.
- Jeg prøver å finne ut av det. - Du er jo offeret.
- Jeg sier det ikke for... - Jeg er ikke noe offer.
Jeg trenger ikke at du eller noen kaller meg et offer, ok?
For du vet ingenting om livet mitt.
Så vi må stoppe dette nå.
Bare la meg finne ut av dette selv.
Vet jeg ikke noe om livet ditt? Etter seks år?
Har du vurdert å gå til en terapeut?
Om du kjenner meg, vet du jeg ikke går til en terapeut.
Jeg finner ut av dette selv.
Så du engang på ringen jeg ga deg?
Tror du at jeg bryr meg om en ring?
Det er mer bevis for at du ikke kjenner meg.
- Bilen din er her. - Jeg drar ikke når vi har det sånn.
- La oss snakke. Jeg vil være... - Vær så snill, dra.
- Jeg drar ikke på denne måten. - Bra, da drar jeg. Bli her.
- Du blir, så ordner jeg sakene mine. - Du trenger ikke å dra.
Jeg vil ha deg ut herfra!
Dra, ellers drar jeg. Dra, ellers drar jeg.
Når jeg kommer tilbake, må vi snakke om dette.
Hvorfor valgte du meg? Jeg er en tynn, flatbrystet, innesluttet unge.
Du kan ikke se deg selv. Jeg jobber på selvbildet ditt, men du er så sta.
Så knyttet til dramaet ditt.
- Becky var så mye penere. - Becky var innesluttet allerede.
Du er voksen nå. Hvordan finner man friskhet i en verden av voksne?
Se på deg selv. Se på meg.
Tvilende, blasert. Kan ikke bli overrasket. Jeg dør i min egen hud.
Jeg ønsker du kunne se deg selv som jeg ser deg.
Den oppriktigheten, hengivenheten, kjærligheten.
En voksen kan ikke elske sånn, det kan bare barn.
Den er så ren. Du tror fortsatt på muligheter.
Som jeg gjør. Som jeg gjør. Ser du?
- Som to dråper vann? - Ja, nettopp.
Jeg håpet at du ville redde meg fra familien min.
Gjorde jeg ikke det?
Herregud, jeg føler at jeg er gal.
Kanskje jeg havner i en ulykke-
- bilen tar fyr og alt går opp i flammer.
Alle hemmelighetene mine.
Historien visket ut på et blunk.
- Hallo. - Hei.
- Du må være Mrs. Fox. - Ja.
Hyggelig å møte deg.
- Disse er til deg. - Takk.
Og... til mannen din. Jeg er en stor fan.
Jeg har fulgt ham i lokalavisene.
Jane ba meg si at hun er lei for at hun ikke kunne hente Jenny.
Men hun ba meg gjøre det. Dette huset er på veien hjem fra jobb.
Jeg bor like ved Mrs. Gramercy. Hun er...
- Du trener Jenny i løping. - Ja.
Og hun er veldig talentfull løper. Hun er lovende. Du bør være stolt.
- Jeg er stolt. - Hun er ei flott jente.
Fortell Mrs. Gramercy at jeg vil at Jenny er hjemme kl. 17 på søndag.
- Så hun får gjort leksene sine. - Absolutt.
- En av oss vil komme med henne. - Ok, la oss dra.
- Ikke vær bekymret. - Ok.
Ha det.
Jeg opplever at jeg stoler sånn på ham-
- at jeg aldri innser hvor han fører meg.
Bare pust.
Når vi har kommet så langt, vet jeg ikke hvordan jeg skal si nei.
Det er greit.
Jeg elsker ham. Han elsker meg.
Ikke ennå.
Vi må fortsette å tøye deg åpen sakte.
Ingen ung gutt hadde gjort dette for deg.
Men jeg gir ikke opp. Jeg er klar for deg.
- Hei. - God morgen.
Herregud, jeg sovnet.
- Det er et bra utseende. - Helt ødelagt.
Herregud, jeg er helt fastlåst. Jeg kan ikke skru det av akkurat nå.
Tror du at Bill og Mrs. G tok mer notis av meg-
- fordi far var en stor utbygger på den tiden?
Nei, det hadde ikke noe med det å gjøre.
Det var fordi du var et uvanlig barn.
Og du kunne snakke med voksne.
Jeg tenkte på første gang du møtte ham. Da han kom hit for å hente meg.
Den dagen glemmer jeg aldri. Tuller du? Alle faresignalene slo ut.
Så snart du gikk, løp jeg til faren din.
Blomster... Han ga meg blomster, og han ga en gave til deg også. Her.
- Hvorfor ville noen gjøre det? - Du tror at verden er full av farer.
Datteren vår er hos en skilt kvinne i sitt andre ekteskap hver helg.
- Hva snakker du om? - Hva vet vi om henne?
- Og nå denne Bill? - Mor, unnskyld...
- Kan vi gå inn? - Ja, så klart.
- Jeg tar vesken din. - Ok, takk.
- Ga ikke Bill en brevpresse til far? - Jo, det gjorde han.
- Var det jul, eller noe? - Nei, det var på høsten.
Du og far skulle et sted, for bestemor satt barnevakt.
- Gjorde hun det? Jeg husker ikke. - Han tok meg ikke til Mrs. G.
Jeg vil bare si at jeg er glad dere er her-
- og jeg vil dele lykken min med folk jeg elsker. Gutta mine og Jenny.
Skål.
- Hva gjorde den mannen med deg? - Ingenting.
Hva mener du med "ingenting"?
Bare vent til jeg forteller det til foreldrene dine.
Bestemor visste det, ikke sant? Så du må ha visst noe.
Hva snakker du om? Nei.
Hun så Bill og meg kysse foran huset.
- Hun sa at hun skulle si det til deg. - Så moren min dere?
Sa hun ikke noe om at hun så oss kysse?
Nei, absolutt ikke. Jeg hadde drept ham.
Men hver gang jeg spurte om Bill, løy du.
- Ja, og du løy for deg selv. - Vent nå litt.
Jeg spurte deg spesifikt om Bill og Mrs. G hadde en affære.
Og du så meg i øynene og sa "nei".
- Hvorfor er du så sint nå? - Hvorfor er ikke du sint?
Hva hadde du følt om det var din datter? Hva hadde du gjort?
Mor, du visste noe. Du sa det til far, og han fikk deg fra det.
- Det er sant. - Du fulgte fars regler.
Akkurat som Mrs. G fulgte Bills regler...
- Sidestiller du meg og Mrs. G? - Nei.
Jeg sier at det er komplisert.
Jeg sier at hun var usikker og ble nok seksuelt mishandlet som barn.
Stol på meg. Jeg vet at det kan skade grensene ens.
Endelig innrømmer du at du var skadet.
Greit, mor.
Det er noe jeg har ønsket å spørre deg om siden jeg leste historien din.
- Jaså? - Likte du det?
Jeg var et barn. Hvorfor spør du meg om det?
Jeg forstår bare ikke. Hvorfor gikk du stadig tilbake?
- Jeg fikk noe annet. - Hva da? Jeg vil vite det.
Kjærlighet. Jeg ville at noen skulle mene at jeg var spesiell.
- Du var alltid spesiell for meg. - Herregud, mor.
Etter det ble du så promiskuøs.
Du lå med alle slags menn. Utenlandske menn, gifte menn.
Du brydde deg ikke om konene. Du brydde deg ikke om noe.
- Du høres veldig gammeldags ut. - Er det gammeldags?
Du var med én mann hele livet ditt.
Jeg ville ikke sitte fast sånn. Jeg ville ikke være som deg.
Unnskyld meg.
Bill Allens har stått på podiet i 1960 og 1964.
Da han begynte å undervise, strakk visjonen hans langt bortenfor dalen.
Bill ble en trenerlegende.
Han utviklet imaget sitt på universiteter i hele landet.
Trener Allens valgte meg ut og trodde på meg.
De kalte stafettlaget hans "øya med de mistilpassede lekene".
Vi var barn som ingen hadde merket-
- men han så talentet vårt og presset oss til å utmerke oss.
Alle ønsker å vinne, men det er underordnet.
Det viktigste er at vi føler at vi har gjort dette som et lag-
- og lært å holde ut og strebe etter utmerkethet.
Jeg håper at dere tenker med glede på denne tiden-
- og at den hjalp dere til å gjøre dere til dem dere er.
William P. Allens var trener på universitetet fra 1971 til 1982.
Du sa at han mishandlet deg seksuelt i 1973?
Men jeg... Vi hadde et forhold.
Ok, jeg er veldig lei for det. Jeg håper at dette hjelper.
Jeg klarte å få tak i telefonnummeret hans fra en av etterforskerne mine.
Takk.
Jeg antar at du holder på å bygge en sak mot ham.
Nei, jeg ville bare vite hva som har skjedd med ham-
- etter meg og hvorfor han forlot universitetet etter 1982.
Hallo, dette er William Allens, Best In Sports.
Legg igjen en beskjed, så ringer jeg tilbake...
Da har du nok funnet svaret på det.
Hvis han mishandlet... Hvis dere hadde et forhold-
- så betyr det vanligvis at det var andre.
- Andre? - Det er aldri bare én.
Kriminalbetjent Amato sa noe om andre.
- Kan du finne dem? - Jeg hadde visst om det var andre.
For Guds skyld! Iblant er det vanskelig å tro at du er mitt barn.
Hei, dette er William Allens, Best In Sports.
Legg igjen en beskjed, så ringer jeg tilbake så snart jeg kan.
Hei, Bill, det er... Jenny Fox.
Mange, mange unge idrettsutøvere.
Hvor mange andre var det?
Var jeg den yngste?
Noen andre må ha visst om meg.
Det må ha vært et vitne.
Hvem er du?
Hemmeligheten til en perfekt eplepai. Det er vår hemmelighet.
Jøder fikk ikke ri, for ingen jøde kunne være høyere enn en russer.
- Vi bør ikke fortelle Mrs. G om oss. - Bruk ridepisken, Jenny.
Jeg tror ikke at hun er helt klar. Det er alltid blod første gang.
Du husker vel meg?
Ja, det er Iris.
Hun var collegestudenten som drev Mrs. Gs låve.
Hun var så snill.
Jeg husker ikke. Var hun der hele tiden?
Hun var der den dagen Mrs. G satte deg på hingsten sin. Puff.
Hun er så søt.
Hun er veldig modig.
Hun har gjort store fremskritt i sommer.
Nå som vi snakker om det, er det noe annet jeg husker.
- Er han ikke nydelig? - Det er hun.
Har du gått ned i vekt, Becky?
Jeg har også merket det. Du ser veldig bra ut.
Bill mente nok ikke noe med det, men jeg var så undertrykket.
Du kan konkurrere med oss i høst. Jeg vil gjerne ha deg med på laget.
Jeg taklet ikke at han la merke til meg som en kvinne.
- Vet du hvordan Iris kan kontaktes? - Jeg aner ikke.
Jeg visste ikke hva etternavnet hennes var. Men Mrs. G vet det.
Du har kommet til familien Gramercy.
Legg igjen en beskjed til dr. G eller meg etter pipetonen.
Hei, Jane, det er Jennifer Fox.
Jeg gikk glipp av deg. Jeg er faktisk nær huset ditt.
Jeg tenkte at det ville være fint å komme innom og si hei igjen.
Faen.
Jeg er klar til å lage en gruppe hinsides ekteskapet.
Ekteskap er forferdelig.
Hinsides alle formelle regler om forpliktelse.
- Jenny, stoler du på meg? - Ja.
Vil du bli med meg? Jeg vil at vi skal lage en ordentlig gruppe.
Deg, meg, Mrs. G og Iris.
Iris?
Jeg besøkte mor og...
Unnskyld. Jeg tok med en flaske vin.
Da jeg var hos mor, fant jeg noen skatter fra da du konkurrerte.
Jeg ville konkurrere igjen i sommer, men det går ikke når Anthony er syk.
Jeg våkner hver morgen og vet ikke om jeg kan gå ut engang.
Det må være så vanskelig. Takk.
Jeg fant noen bilder som du kanskje vil synes er morsomme-
- fra den sommeren jeg bodde her med deg.
La oss se. Gjenkjenner du henne?
Jøss, det er et bra bilde av meg.
Jeg har ingen bra bilder av meg selv.
Husker du disse jentene?
Hvem er dette?
Meg.
Jeg prøvde å huske...
Hvem var den eldre jenta?
En veldig pen brunette som var der?
- Iris Rose. - Ja.
Kan du tenke deg? To blomster som navn?
Hun var så vakker. Hun gikk på college.
- Hun jobbet for meg hele det året. - Det husker jeg.
- Vet du hvordan jeg kontakter Iris? - Hva er dette?
Å, jeg mente ikke å... Det er Bill.
Jeg søkte på Internett, og der var det en bok om løping i USA, og de...
De hadde et helt... Hva skjedde med Bill?
Jeg vet ikke.
La meg hente brillene.
Det var to kapitler om ham og trenerjobben hans.
De har visst kalt opp en fløy etter ham på et universitet.
Søsteren ringte meg for å prøve å finne Bill fordi...
Fordi moren deres...
La oss finne kartet. Jeg kan vise hvordan du...
Franny sa at du trente til VM, så jeg trodde at han trente deg.
Nei. Hun tok feil. Jeg deltok ikke i VM, men har vunnet flere gull.
- Jeg elsket deg og Bill så mye. - Her er avkjørselen på motorveien.
Jeg må bare vite hva som skjedde.
- Bare følg veien... - Du må ha visst det.
Så finner du avkjørselen og er på motorveien.
Jeg må snakke om det med noen som var der. Vær så snill.
Du kan ta kartet, om du vil.
Du bør dra nå. Det er sent, og jeg er trøtt.
Jane, er det noen her?
- Hei, jeg er Jenny Fox. - Jenny Fox!
- Ja. - Så fint å se deg.
- Hei, dr. G. - Jenny Fox.
- Jenny sa at hun må dra. - Beklager, det er så sent.
Jenny, Jenny, Jenny... Du og alle spørsmålene dine.
Jeg føler at du vil at jeg skal si unnskyld for noe. Hva ønsker du?
- Nei. - Ikke? Ok.
Jeg vil bare kjenne deg.
Det kan du ikke.
Jeg prøver å forstå.
Vet du hvor heldig du var som hadde en lærer som Bill?
Han er så spesiell.
Jeg hadde aldri noen som ham.
Man vinner aldri uten utholdenhet.
Bare litt til og så er det over.
Og det vil aldri gjøre vondt igjen. Bare vent.
Nå er du en kvinne, min kjære.
Professor Fox, er alt i orden?
Ja, jeg har det bra.
Vanligvis ville jeg si-
- at dere bør ta dere tid til å bygge tillit med personen.
Men iblant må man overraske dem.
Man må komme forbi forsvarsmekanismene deres.
Samantha, du kan jo... fortelle alt om din første seksuelle opplevelse.
Ok. Jeg var 17 år. Han het Rick. Ja, han var på min alder.
- Så han var barndomskjæresten din? - Ja.
Likte du det?
Om jeg likte det? Ja, jeg tror det.
Hele greia var bare...
Det var søtt, for vi hadde vært bestevenner siden... sjette klasse.
Vi ante ikke hva vi gjorde. Vi var bare ungdommer.
Når jeg tenker tilbake på det...
Jeg var yngre enn jeg syntes at jeg var.
Men jeg vil aldri glemme at det var så mye ømhet i det øyeblikket.
Jeg tror at jeg hadde en liten... Dere vet.
- Du vet hva jeg mener. - Nei, hva da?
Om du ikke kan snakke om sex, hvordan vil du kunne intervjue andre?
Jeg tror at jeg hadde en liten orgasme.
Jeg vet ikke. Jeg forventet det ikke. Det var ikke det samme som det er nå.
For i begynnelsen er det som små gnister...
Og det føltes veldig naturlig.
Det som skjer, spesielt i den alderen, er at det føles godt.
Det føles godt.
Noen tar på en på en seksuell plass, og man liker det.
Man har skyldfølelse for at man liker det-
- og ikke forstår at det ikke er bra eller passende.
Men trenger ikke å være skamfull.
Ellers hadde vi ikke klart å leve med oss selv.
Jeg har venner som snakker om sex som om det er så fantastisk-
- men jeg kjenner meg ikke igjen.
Hva er så fantastisk med det? For jeg har aldri fått orgasme.
- Kan du få det når du er alene? - Ja.
- Men aldri med noen. - Ja, men jeg...
Det føler jeg at er normalt for de fleste kvinner.
Jeg ble ikke mishandlet, men det tok år før jeg fikk orgasme med en mann.
Jeg tror ikke at det har noe med misbruk å gjøre.
Hei, dette er William Allens, Best In Sports.
Legg igjen en beskjed, så ringer jeg tilbake så fort jeg kan.
Hei, Bill, det er Jenny Fox som ringer igjen.
Jeg vil ikke fortsette å ringe og ringe.
Men vi må snakke sammen. Kan du ringe meg tilbake?
- Hallo. - Hei, det er kriminalbetjent Amato.
Hei.
Jeg tenkte at du ville vite at det skal være en stor begivenhet.
William Allens får en pris.
Og jeg fant den kvinnen du lette etter.
Iris Rose? Hun er ungdomsskolelærer.
Ok.
Ser du hvor ulykkelige folk ser ut i sine kjernefamilier?
- Slutt å krangle! - Kom igjen.
Det er alle reglene. Monogami, ekteskap. Det knekker folk.
- Kanskje det avhenger av folkene. - To billetter.
Du må begynne å tenke klarere, Jenny. Takk.
Jenny? Jenny?
- Hei, Iris! Hvordan går det? - Bra. Hyggelig å se deg.
Jeg er glad du ringte.
- Vil du ha te eller noe? - Ja, det er et sted her nede
Du og Bill var elskere, ikke sant?
Ja. Mrs. G ordnet det sånn at jeg jobbet deltid for ham-
- og jobbet for henne resten.
Jeg jobbet i hagen hans, og jeg husker at jeg hadde på bikini.
Og han inviterte meg inn.
- Det var 70-tallet. - Ja, jeg husker det.
Han sa at dere hadde en trekant med Mrs. G.
- Fortalte han deg det? - Ja.
Ja, det hadde vi.
Ja, vi var også elskere.
Du og Bill? Men hvor gammel var du?
13 år.
- Så... - Jøss, det...
Det er alderen på barna jeg underviser.
Ja, barn.
Husker du -
- at Mrs. G og Bill planla en firkant?
- Husker du det? - Med deg?
Ja, jeg tror at de planla en helg. Her et sted. På et hotell.
Det husker jeg ikke. Oss fire?
Ja, Bill, Mrs. G og du skulle ta med meg.
Pokker. Jøss.
Jeg har ikke tenkt på det på lenge.
Ja...
- Hvordan får du henne til det? - Mrs. G?
Nei, det var... mer som at hun var katten som kom med musa til ham.
- Jøss. - Ja.
- Så det var hun som...? - Ja, hun var med på det.
Jeg har møtt to spesielle personer som jeg elsker dypt.
Jenny, jeg har en sprø idé.
Hva med å la hesten din stå her, så kan du besøke meg hver helg?
Mrs. G har en fantasi der du suger på brystet hennes.
Skjønnhetene mine.
Vi vil utforske vårt ubevisste og før det inn i bevisstheten.
Sammen. I familien vår.
Du må fortelle foreldrene dine at du har et løpestevne i Delaware.
Mrs. G henter deg på skolen-
- Iris og jeg møter dere på hotellet, og så er du hjemme på søndag kveld.
Bill og jeg har allerede snakket med Iris, men vi vil at du tar med noe.
Og ikke glem løpeskoene dine.
Mor, kjøpte du juicen min?
Sue, du får det over hele... Kan du ikke...? Nei, Harold!
- Det er favoritten min! - Zoe, kom tilbake!
- Det er varmt vann! - Unnskyld, skatt.
- Gå og sett deg. - Hei.
- Bestemor, liker du maleriet mitt? - Jeg elsker det. Sett deg nå.
- Hei, far. - Hei, vennen.
- Hallo? - Jennifer, jeg har prøvd å ringe.
Du har ikke svart. Jeg prøvde til og med på universitetet.
- Hallo? - Martin, jeg må møte ham.
- Hva snakker du om? - Jeg må treffe ham.
Jeg må snakke med ham og prøve å finne ut hvem han er.
- Lov å vente til jeg kommer. - Jeg vil bare forstå.
Jeg tar neste fly hjem. Du kan ikke dra dit alene, ok?
Jennifer, hør nå...
- Lille skatt. - Jeg føler meg dårlig.
Du har litt feber. Jeg tror at det er influensaen som går.
- Kom. Vi får deg i seng. - Men jeg har et løpestevne i helgen.
- Du må avlyse det. - Vær så snill, mor.
Ingenting er så viktig. Jeg ringer Mrs. G og sier at du ikke kan komme.
La oss få deg i seng.
Ok, jeg kommer og ser innom deg om noen minutter.
Bare noen timer senere var magepinen min helt borte.
Kroppen min hadde fortalt meg det hodet mitt nektet å akseptere.
Jeg er sliten, så sliten.
Jeg er sliten på en måte som gjør meg redd.
Frykten er en frykt for en knust drøm.
Jeg har tatt en beslutning.
- Hent faren din. Det er middag. - Kommer, mor.
- Hallo? - Hallo? Bill?
Jenny, jeg er så glad for at du ringte. Jeg var kjempebekymret.
- Jenny, er du der? - Ja, jeg er her.
Dro du med Jane og Iris uten meg?
Nei da, det hadde vi ikke lyst til.
Alle var enige om å vente på deg, så...
Vi finner en annen helg.
Jeg vil ikke treffe deg mer.
Men... Er det foreldrene dine? For jeg kan snakke med dem.
De forstår deg ikke som jeg gjør.
Hvis du ikke vil på en helgetur, trenger vi ikke å gjøre det.
- Jeg vil ikke treffe deg mer. - Jenny...
Jenny, vær så snill. Jeg elsker deg.
Jeg trenger deg. Vi kan finne en løsning.
Vær så snill, ikke gå fra meg.
- Jeg legger på nå. - Ikke legg på. Vent...
Jenny! Jenny, det er middag!
Familien Gramercy. Jane her.
Hei, det er Jenny.
Jeg kommer og henter hesten min denne helgen.
Greit.
Tåpelige jente.
Tåpelige, tåpelige jente.
Vi hadde en drøm. En vakker drøm.
Vi skulle fylle tomrommet i hver vår sjel -
- med kjærlighet fra hverandre.
Hva skjedde med deg og Bill?
- Hvorfor forlot du ham? - Forlot jeg ham?
Vet du det ikke?
Du var bare begynnelsen, Jenny. Det var så mange andre.
Jeg prøvde å holde tritt, men jeg er gammel. Jeg er gammel.
Men i likhet med så mange drømmer var virkeligheten en annen.
Jeg kunne ikke be om hjelp.
Jeg ventet på at du skulle redde meg.
Jeg kunne ikke tenke meg noen annen.
Det måtte være deg. Hvorfor gjorde du det ikke?
Ingen reddet meg.
De vakre fargene og båndene jeg hadde dekorert Bill og Mrs. G med -
- gikk i oppløsning, og de sto nakne igjen.
Svakhetens overveldende smerte...
Det kvalmende faktum at noen som en gang virket så sterk -
- bare for å oppdage at styrken bare finnes i ordene deres.
Takk, Jenny. Det er en sterk historie.
Kan du fortelle hvor du har den fra?
- Jeg diktet den opp. - Det var det jeg trodde.
Fiksjon lar oss oppleve ting utenfor våre egne rammer...
Mor, ikke stopp. Det er noen av favorittminnene mine.
Om sommeren, etter isbilen. Alle barna samlet seg rundt.
- Og hørte deg spille. - Jeg har det ikke i fingrene mer.
Jeg sviktet. Jeg ville ikke at det skulle være sant.
Jeg sa til meg selv at det ikke kunne være sant.
Jeg sviktet i det ene en mor skal gjøre. Beskytte barnet sitt.
- Jeg er så lei for det. - Du løy for meg.
- Du sa alltid at det var bra. - Det var det. Jeg fikk en A.
En A? Tror du at det betyr noe? Det gjør det ikke bra.
Du vil at jeg skal være et patetisk offer.
Vet du hva? Det er jeg ikke. Jeg har noe ingen andre har.
Nå er jeg læreren. Ikke bare et usynlig barn.
Du blir aldri gift.
Jeg vil ikke gifte meg. Har du ikke lyttet til meg?
Du får aldri barn.
Jeg hater barn. Jeg vil ikke ha barn. Det er jeg sikker på.
Men jeg vet én ting.
Han elsket meg. Han gråt.
Han gråt. Så du ikke det?
Og i årevis vil han sende meg kort...
Kjære Jenny, hvordan gikk uteksamineringen? Hils dine foreldre.
Med alle problemene i Israel... Du bør gjenoppta løpetreningen.
Kjære Jenny, jeg er stolt av karrieren din. Du var alltid så...
Ser du? Jeg er ikke historiens offer.
Jeg er helten. Han ble knust, ikke jeg.
Du trodde ikke at livene deres ville fortsette uten deg.
At det ville være andre.
Du frøs dem fast i tiden.
Men han lever fortsatt. Og jeg skal treffe ham nå.
Nei.
For et helt livs innsats for Alexandrias ungdom-
- overrekker vi William P. Allens ærestavlen for sivil utmerkelse.
- Tusen takk. Jeg er dypt rørt. - Jeg er her for deg.
Jeg kunne ikke har gjort det uten deres støtte, regionens ungdom...
De har lært å holde ut. De har lært å -
- strebe etter storhet som mål for deres fokus, omsorg og støtte.
Takk.
- Hallo. - Hei.
Vi har visst ikke møttes.
- Jeg er Jennifer. - Hvordan kjenner du William?
- Han var løpetreneren min. - Selvfølgelig.
- Mannen min er beæret over støtten. - Mannen din?
Har du lyst til å møte ham?
For å hilse, ja. Det er lenge siden...
Ok.
- Hvordan går det? - Veldig bra.
- Du er best. - Hei, Bill.
Hei. Håret ditt...
Krøllene er vakre.
Har noen sett så vakkert hår?
Frøken...?
Det er Jenny. Jenny Fox.
Jenny? Deg hadde jeg aldri forventet å treffe her.
Det har vært vanskelig å få tak i deg.
Jeg har pitbullen Marge her.
- Vi har møttes. - Har du en sånn?
Nei, jeg giftet meg aldri. Du sa at det var å selge seg.
Der tok du meg. Ja, det husker jeg.
Hvor lenge siden er det egentlig?
- Tiden flyr, hva? - Ja, på et øyeblikk.
Et feil øyeblikk så er man på avveie.
Unnskyld meg, men hvordan kjenner dere hverandre?
Bill var treneren min. Husker du det?
- Ja, vi hadde det gøy. - Jeg var 13 år.
Den fødte idrettsutøver. Jeg elsket å se deg legge skulderen i...
Jeg var ganske god i sengen også, ikke sant?
- Unnskyld? - Du vet hva jeg sa.
Du vet hva som skjedde.
- Jeg vet ikke... Hva mener du? - Jeg hatet hvert sekund.
- Jeg aner ikke hva du snakker om. - Ikke?
Husker du ikke at jeg spydde etter sex? Du sa jeg kanskje var gravid.
Men jeg hadde ikke menstruasjon ennå.
- Husker du det? En 13-åring? - Det er ikke sant.
Hvordan kunne du gjøre det mot meg?
- Det er ikke sant. - Kalte du meg ikke kjæresten din?
- Det er ikke sant. - Du kunne ikke få pikken i meg.
Nei, Jenny. Det var hyggelig å treffe deg.
Hva, Bill? Bill!
Hva skjedde med deg, siden du kunne gjøre det?
Ingenting. Hva mener du med det?
Det var ikke meg! Det var deg! Du manglet tro og tillit.
- Problemet var at jeg trodde på deg. - Du lurte deg selv.
- Jenny er ei søt jente. - Det var deg.
Du ville ikke tro. Du stolte aldri på meg!
Jeg trodde på historien din, Bill! Du var den voksne!
Hva? Ble ikke noen andre "trent" av Bill?
Jeg vil begynne denne historien med å fortelle noe vakkert.
Jeg har møtt to spesielle personer som jeg elsker dypt.
Tenk deg en kvinne som er gift og en mann som er skilt.
Jeg er en del av dem begge.
Jeg er så heldig at jeg får ta del i kjærligheten deres.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com