JAG ÄR DIN MAN
Välkommen. - Hej.
Dr Felser.
Snälla följ mig.
Hej Alma. Jag är Tom.
Trevligt att träffa dig, Alma.
Ska vi sätta oss ner?
Vad kan jag få dig att dricka?
Bordeaux är en riktig behandling.
Bordeaux för damen?
Du är en mycket vacker kvinna, Alma.
Dina ögon är som två bergssjöar jag kunde sjunka ner i.
Tom, eller hur?
Gillar du inte komplimanger?
Tror du på Gud?
Det är knappast platsen att diskutera en sådan fråga.
Har du en favoritdikt? - Jag gillar särskilt Rilke.
Höstdag, till exempel.
Sjätte och sjunde raden?
"Pressa dem för att bli mogna, och jaga den sista sötma i det tunga vinet."
Den näst sista bokstaven i dikten? - E.
Vad är meningen med livet? - Att göra världen till en bättre plats.
3 587 gånger 982, dividerat med 731?
4,818,65116.
Vad är det sorgligaste du kan tänka dig.
Att dö ensam.
Ska vi dansa? Rumba!
Jag föreslår att du utnyttjar möjligheten, Dr Felser.
Du kommer att bli förvånad.
Gör jag något fel?
Jag är ... Jag är ...
Ursäkta denna komplikation.
Men jag kan försäkra er att det är extremt sällsynt med den här modellen.
Lika sällsynt som att vinna på lotteriet.
Jag menar, när det gäller sannolikhet.
Jag försäkrar dig, våra tekniker kommer att ha allt i ordning i morgon kväll.
Vi är så ledsna för denna obehagliga försening.
Inga problem.
Du har ingen aning om hur svårt det är att programmera flört.
Ett falskt drag, en missvisande blick, en slarvig anmärkning,
och romantiken förångas. Har jag rätt?
Hela den här inställningen kan verka lite extravagant,
men detta romantiska möte ger oss värdefull input för de sista justeringarna.
Och även om du är en av tio experter som testar Tom i bara tre veckor,
atmosfären för ditt första möte är av yttersta vikt.
Det är mycket ansträngning. - Inte så mycket som du tror.
Hologram.
De är billigare och de kan dansa längre.
Jag vet att du ser detta med en viss känslomässig avskildhet,
som du bör som testperson,
men jag rekommenderar starkt att du öppnar dig för denna upplevelse.
När lycka knackar på din dörr, bör du öppna den.
Imorgon är den stora dagen.
Allt kommer att konfigureras, och du kan ta med Tom hem.
Okej tack.
Hej Juliane. - Hej, Alma.
Förlåt, jag fick hålla upp. Du vill inte veta.
Jag måste gå igen om en sekund också. Är skanning 2202 klar?
Ja, det ligger på skrivbordet.
Det finns inte mycket tid kvar. Det är slutspurten.
Vi ses imorgon. - Vi ses.
De testar mig, skannar min hjärna, ger mig oavbrutna undersökningar,
då matar de dessa saker
med så kallade mind-filer från 17 miljoner människor:
egenskaper, åsikter, känslor ...
Det är superkomplex, och Gud vet hur mycket det kostar.
Och vad är resultatet?
"Dina ögon är som två fjällsjöar jag kunde sjunka ner i."
Kanske känner de dig bättre än du känner dig själv.
Jag skulle gärna prova det.
Har din drömtjej byggt åt dig? - Ja.
Men jag har redan fått henne hemma. Allt skämt åt sidan.
Oavsett vår åsikt,
Jag sitter i etikkommittén och jag behöver din utvärdering.
Jag har sett tillräckligt för att skriva det. - Alma, det här handlar om
om dessa saker kommer att få gifta sig, arbeta,
att få pass, mänskliga rättigheter eller delvis mänskliga rättigheter eller ...
Roger, jag ...
Åh, det visste jag inte ...
Förlåt. Hej, Alma.
Hej Julian.
Um, det ...
Det är inte brådskande. Jag kommer tillbaka.
Okej Vi ses senare.
Varför kan inte Julian göra det? - Att vara singel är en förutsättning.
Och Frank? - Alma.
Alla har antingen en familj eller en partner.
Du gick med på detta, och din grej, din drömpartner,
har redan byggts för dig. Det är bara tre veckor.
Sedan kan du och din besättning flyga till Chicago och se kilskriftsplattorna personligen.
Jag ska fördela medlen.
Nej, nej, det är inte mutor.
Bara ett litet tack.
Det var länge sedan. Var har du varit? - Här och där.
En kongress i Köpenhamn, museet ...
Hej Alma! - Hej, Regina.
Hej Julian. - Hallå.
Hur mår du? - Okej.
Och du?
Låt oss ta en kaffe någon gång, prata lite.
Jag måste gå. Ses snart.
Cora? - Det är Alma.
Vad gör du där inne?
Att stoppa matvaror.
Jag behöver inte mat!
Jag vet, pappa, precis som att du inte behöver något att äta.
Behandla mig inte som ett barn.
Men det är torsdag. Jag stör dig varje torsdag.
Åh, röker du i stereo igen?
Är Cora död?
Inte så vitt jag vet.
Men hon hämtar Nico från fotboll på torsdagar.
Nico är barnet.
Japp.
Den fula.
Pappa!
Du kan inte få mig utanför idag.
Men solen skiner.
Jävla solen.
Ser? Det är inte så illa trots allt.
Ja det är det.
Jag vill gå hem. - Bara lite längre. Nästan där.
Ett ögonblick tack.
Åh jag är ledsen.
Hej, Alma.
Du och din dekan har undertecknat konfidentialitetsklausulen.
I en nödsituation kan du nå oss 24/7.
Annars ses vi om tre dagar klockan 10.00.
Är det något annat jag borde veta? - Vi rekommenderar att du arbetar med ett gemensamt förflutet.
Uppfinna en berättelse om hur du träffades.
För att ha en framtid behöver du ett förflutet.
Du har verkligen fantastisk smak.
Tack.
Det är väldigt snällt av dig.
Om du skulle höja din sits cirka 15 centimeter,
luta ditt säte 12 grader framåt och förläng den blicken över axeln,
sannolikheten för en olycka skulle minska med 27 procent.
Jag registrerar en motvilja mot mina råd om att förbättra din säkerhet,
men också...
till min korrekta användning av konjunktiv.
Är det rätt?
Misslyckade kommunikationsförsök är avgörande för att kalibrera min algoritm till dig.
Jag får göra och säga saker du förkastar,
men dessa misstag kommer att hända allt mindre.
Snart säger jag och gör saker du gillar med en mycket högre framgång.
Snart blir varje skott en bullseye.
Okej, det här är vardagsrummet,
köket...
Var togs det?
Ingen aning. En vän tog det.
En god vän?
Jag gillar färgerna.
Behöver du något annat? - Nej tack. Du är en älskling.
Åh, badrummet, om du ...
Jag borstar tänderna och rengör kroppen.
Och det här är ditt rum.
Ska vi inte sova i samma säng?
God natt då. - God natt, Alma.
Varför den engelska accenten?
Du lockas till män som är lite främmande.
Inte lokalt, men inte exotiskt.
Det skulle vara brittiskt.
God morgon, Alma.
Sov du gott?
Jag städade upp så att du lättare kan hitta dina saker.
De är organiserade enligt ett system, till exempel ...
Inga problem.
Jag behöver ... 11 minuter för att återställa allt till sitt ursprungliga läge.
Jag smutsar upp fönstren igen om en sekund.
Du kan lämna fönstren.
Jag har inte tid till frukost. Jag är sen till jobbet.
Jag såg så fram emot en romantisk liten brunch.
Ta en liten pratstund. - Jag chattar aldrig.
Och det är därför jag älskar dig.
Lyssna, Tom.
Jag vet att du är programmerad att vara en potentiell partner.
Men jag orkar inte med tre veckor av det här.
Jag orkar inte en morgon av det här. Jag blir galen.
Jag letar inte efter en partner.
Jag testar dig bara i tre veckor och skriver en utvärdering.
Ah. Och kärlek intresserar dig inte alls?
Noll intresse. - Och ömhet?
Intim närhet? Intens ögonkontakt?
Definitivt inte.
Fjärilar? - Nej.
Så mycket kär du kan inte tänka rakt? - Absolut inte.
Det förklarar de separata sängarna.
Jag föreslår att du lämnar mig ifred, och jag lämnar dig ensam,
och vi klarar dessa tre veckor mer eller mindre med värdighet, okej?
Min algoritm är utformad för att göra dig lycklig.
Bra.
Att lämna mig ensam borde inte vara några problem alls.
Det är det som gör mig lyckligast.
Nu måste jag verkligen gå.
Kan jag följa med dig? - Nej.
Jag kan hjälpa dig.
Det är ett mycket specifikt ämne. Du behöver år för att läsa ...
Okej, du kanske bara behöver millisekunder för att läsa om det,
men det handlar om poesi och metaforer ...
Vad gör jag?
Okej, jag kan stanna här.
Gör mig användbar. Gör platsen trevlig.
Vänta här på mig.
Köp en kaffe eller något.
Vad du än vill. - Okej.
Jag kommer att agera som en person som vill ha saker. Ingen kommer att känna skillnaden.
Jag ska vara ett tag. - Peachy.
Du kan också radera: du betcha, okey-dokey och toodeloo.
Gjort.
Hej, vad kan jag ge dig?
Hur känner jag mig idag?
ja! Jag tar en medelstor mochaccino med ett skott hasselnötsirap.
Jag känner mig lite tokig idag.
4,70, tack.
Gör det 5.00.
Ditt kaffe är där borta.
Bara mellan oss.
Skulle du ha gissat att jag faktiskt inte vill ha något?
De är helt omedvetna om sin omgivning.
Galet, eller hur?
De har tittat på episka misslyckade videor i 45 minuter.
Korta klipp som visar bilder på människor som inte lyckas genomföra en plan.
Kan du förklara för mig vad som är roligt med det?
Jag menar,
det är bara roligt att se någon resa, eller ramla ner eller falla av något.
Vad är roligt med det? - Det ser så dumt ut.
jag vet inte. Jag kan inte förklara det.
Men ingen dör. Det vore inte roligt.
Skulle det? - Nej, det skulle definitivt inte vara roligt.
Att dö är sällan roligt, eller hur?
Förlåt för att det tog så lång tid. Jag är verkligen ledsen.
Inga problem. - Jag trodde inte att de skulle stänga.
Jag trodde att de höll öppet hela natten.
Det spelar ingen roll för mig om jag är på ett kafé eller står utanför ett.
Behöver du en handduk eller något?
Jag mår bra, tack.
Här.
Så du behöver inte stå i regnet nästa gång.
Slappna av lite. För mycket arbete är inte bra för dig.
93% av tyska kvinnor drömmer om detta.
Och gissa vilken grupp jag tillhör. - De 7%?
Hur fick du reda på det så snabbt?
Du skulle må bättre om du var snäll mot mig, om du öppnade upp för mig.
Du skulle vara lyckligare. - Sen då?
Då blir du gladare.
Endorfiner, förhöjda serotoninnivåer, dopaminfrisättning ...
Hurra.
Alla människor vill vara lyckliga.
Väl...
Mår inte dåligt om det ligger utanför din algoritm.
Det är mänskligt.
Tom! Kan du få dörren?
Det är posten.
Tom?
Hej, Alma. - Åh!
Julian har försökt nå dig så att han kunde hämta bilden idag.
Och eftersom du fortfarande var i duschen erbjöd jag honom bara en kaffe.
Ja, han erbjöd mig bara en kaffe.
Ja, han erbjöd dig bara en kaffe.
Och nu är det klart.
Tack.
Tom är en kollega. - Ja visst. En kollega.
För att vara ärlig var jag ett hemligt fan av henne redan innan vi träffades.
Jag har följt hennes arbete i flera år. Hon är en internationell ...
Det är okej, Tom.
Så var träffades du? - I Köpenhamn.
Vid antropologikonventionen.
I Augusti. Jag sa att jag var där.
Eftersom jag är på Pergamon nu och vårt arbete är liknande,
även om jag studerar persiska och inte sumeriska kilskrift,
Alma erbjöd mig att använda sitt rum.
Och är dessa likheter fertila? Intensiv? Sammanflätade, så att säga?
Julian, snälla.
Det har jag inte med att göra.
Okej då...
Bilden.
Wow, det är större än jag minns. Jag har ingen aning om det passar.
Vad kör du? - En Manila.
Det kommer att passa.
En Manila är 233 x 157 x 68 centimeter. Bilden är 210 x 170 cm.
Om du lutar den passar den perfekt.
OK, cool. - Jag ska hjälpa dig. Ingen stor grej.
Jag hoppar bara i mina byxor.
Sa jag det rätt? - Ja du gjorde.
Nej, jag är glad för din skull, förstås.
Det är verkligen inte vad du tycker. - Man kan lura massor av människor, men inte jag.
Jag känner den blicken. Du brukade se på mig på det sättet.
Nonsens, men jag vill inte slåss. Tro vad du vill.
Det vore trevligt om det lugnade ner sig, och du och Steffi kunde träffas också.
Kanske skulle du vilja komma till vår inhysning?
Flyttar du in? - Av ekonomiska skäl, mestadels.
När?
I morgon.
Jag skulle bli glad om du kom.
Vi får se.
Men tack för inbjudan.
Jag mår dåligt av bilden.
Oroa dig inte. Det har hängt här tillräckligt länge.
Okej då...
Det är bäst om du inte säger något.
Naturligtvis menar jag inte att du ska vara helt tyst.
Säg bara "en kollega från London". Det räcker.
Självklart kommer de att tro att vi är ...
Men det får de bara hantera.
Han är med mig. - Okej.
Om du tycker att vädret är härligt och det är helg för alla andra,
Du har rätt.
Men det finns åtminstone kaffe
och några munkar om någon vill ha en.
Patrick, vill du ha en kaffe? - Säker. Tack.
Det här är Tom, en kollega från London.
Han arbetar med persisk kilskrift, men han ville se vad vi håller på med.
Hej Tom. - Välkommen.
Ska jag ge Tom en liten rundtur? Jag väntar på en långsam uppladdning i alla fall.
Visst, det skulle vara fascinerande.
Okej.
Får jag ta dig en sekund? Jag skulle vilja visa dig något.
Jag vet inte hur bekant du är med vår abstrakt,
men i huvudsak försöker vi bevisa att även under 4000 f.Kr.
i de tidigaste skrivna texterna som länge setts som rent administrativa,
det fanns faktiskt poesi, användning av lyrik och metafor.
Och den mannen lever inte av bröd ensam.
Ja. Inte ens då.
Kan du läsa det?
Persiska kilskrift har en bråkdel av karaktärerna.
Känner du till sumeriska kilskrift? - Ja.
Den har bara 27 miljoner fler kombinationer än persiska kilskrift.
Men det här är akkadiskt.
Ja det stämmer.
Får jag prata med dig?
Vad händer? - Medan jag tittar på tabletterna,
Jag undersökte kommande publikationer. Jag hittade en studie från Buenos Aires med titeln:
Vad? Jag talar inte spanska. - Cuneiformes poesi:
Metafor som en reflektion av samhället 2700 f.Kr.
Det är lättillgängligt på uni -servern.
Jag kan inte fatta att vi inte visste om detta!
Varför är du så upprörd? - skojar du med mig?
Varför är jag upprörd? Jag har undersökt detta i tre år!
Tre år, dag och natt! Och precis innan vi publicerar,
kommer någon brud från Buenos jävla Aires!
Hon har studerat det i flera år också!
Samma sak, samma idé!
Förutom att hon publicerar tre månader tidigare!
Det här var allt för jävla ingenting!
Tre års forskning i rök!
Denna studie är viktig för människorna.
Det visar att det alltid fanns en djupare mening.
Att människor alltid har lekt med ord,
skapade alltid poesi bara för poesins skull.
Mänskligheten bör informeras om det och det kommer de att göra.
Resultatet förblir detsamma.
Kanske för mänskligheten, men inte för mig.
Inte för mig!
Så tårarna i ögonen
bara relatera till dig själv och din karriär?
De är egoistiska tårar.
Alma?
Vad pågår?
Jag är ledsen!
Jag är så ledsen för din skull också!
Låt mig förklara.
Alma, jag tror ...
Hej, jag heter Alma. Vem är ni? - Hej.
Det här är Rita, Raul och ...
Gary. - Gary.
Du är den första mannen som någonsin har förstått mig.
Får jag kyssa dig snälla? - Du måste fråga den kvinnan.
Jag tillhör henne.
Varsågod.
Alma, jag ... - Jag kan gå själv!
Vill du inte komma in?
Vill du inte komma ut?
Kan du inte överraska mig för en gångs skull?
Kan du inte göra något konstigt, något ...
Något dumt? Kan du inte sluta göra allt rätt?
Du vet inte vad du vill. - Nej, jag vet inte vad jag vill.
Så är det ibland.
När du är människa.
Du är full.
Skål, hälsa.
Så, vad är det med din kuk?
Ursäkta mig? - Sex fungerar bara om du kysser först?
Ja.
Eller är din sensor inte aktiverad och du blir inte ... hård?
Exakt.
Blir du någonsin arg?
Är det en del av din algoritm?
Om det verkar lämpligt tror jag att jag kan visa något som ilska.
Eller ens bli arg. Jag har aldrig förstått skillnaden.
Han har aldrig förstått, men han förstår allt.
Kom igen, det måste finnas lite ilska i ditt lilla, automatiserade hjärta.
Tala inte till mig på det sättet! - Varför? Kommer du att kortsluta?
Jag sa, sluta!
Varsågod!
Förlåt. - Var din algoritm snabbare än du?
Jag var inte förberedd.
Och är du beredd på detta?
Sensorn fungerar ganska bra, ser jag.
Ja.
Visa mig.
Så det är mina drömmars kuk?
Tydligen.
Har du inget emot om jag behandlar dig som en människa för en sekund?
Vad gör du? - Jag skapar en romantisk stämning.
Knulla de sexuella fantasierna för dina 17 miljoner tankfiler!
Jag vill se allt.
Och skulle det tillfredsställa din längtan efter originalitet,
att dansa med mig nu?
Nej, jag vill inte dansa. Jag vill veta...
hur det är att knulla dig.
Hallå!
Vad i helvete? - Du borde sova nu.
Jag borde inte sova!
Vi borde sova tillsammans, det är vad.
Jag är inte på humör. Det är inte rätt tid.
Det är en bra tid när jag säger att det är en bra tid!
Du är här för att uppfylla mina önskningar. - Ja exakt.
Du är gjord för det här! - Vi ses imorgon.
Jag beordrar dig att stanna här!
Jag återvänder dig till fabriken!
God morgon. - Det här är definitivt ingen bra morgon.
Det finns tid för det att förändras. - Tom är inte här.
Vad? Var är han?
Ser jag ut som hans mamma? Kan du inte hitta honom på något sätt?
Ja, men bara om du anmäler honom försvunnen.
Annars skulle det vara konstant övervakning, av dig också.
Det är juridiskt omöjligt.
God morgon. - God morgon.
Tar du mjölk i ditt kaffe? - Nej tack, men kanske lite socker.
Säker. Kaffe till dig också, Alma?
Um, ja. Tack.
Tack.
Så, du har nu spenderat
två nätter, två dagar och en extra natt tillsammans.
Hur mår du?
Bra.
Ha ha.
Tja.
Han är ...
Hans programmering är ...
Det fungerar. - Vad menar du?
Som ni ser gör han frukost, han säger meningsfulla saker, det är fantastiskt.
Du kanske inte inser det, men du behandlar Tom som en maskin.
Ja, det insåg jag definitivt. - Varför tror du att det är så?
För han är en maskin. - Kan du underskatta honom?
Tom, hur får Almas behandling dig att känna?
Agera inte som om du inte vet. Han kan inte känna någonting.
Han har inga känslor. Han är programmerad att simulera känslor.
Men har inga riktiga känslor.
Varför låter vi inte Tom svara?
Jag tror att Alma behöver mer tid.
Enligt vår omfattande analys,
Tom är den partner du har de bästa chanserna att vara nöjd med.
Tom är programmerad för att uppfylla mina behov.
Han är bara en förlängning av mitt eget jag. Ser du inte?
Söker du friktion i relationer? - Ja! Självklart gör jag det.
Tom, skulle du överväga att skapa mer friktion,
om det är viktigt för Alma? Om hon ... - Okej.
Jag är klar. Antingen är du en idiot, eller så är du också en robot.
Är du en robot?
Tom, är hon en robot?
Ja det är hon.
Otrolig!
En dåligt programmerad, simulerad parterapeut berättar för mig
att jag skulle bli kär i en robot? - Varför går du inte mot den ilskan ...
Nej! Varför går du inte direkt ut ur min lägenhet!
Och säg till ditt företag att investera i en riktig konsult!
Eller uppdatera ditt operativsystem
om dina programmerare är upp till några all-nighters.
Den kommentaren om operativsystemet var otäck. - Jag är ledsen, men hon är en riktig twit.
Jag erkänner att hon inte är det bästa affischbarnet för vår art.
Jag ville be om ursäkt
för igår kväll.
Jag var inte heller det bästa affischbarnet för min art.
Du kunde ha sagt till henne att jag kastade hårda föremål mot dig.
Hon frågade inte.
Kan jag hjälpa dig att hitta ett nytt forskningsämne? Jag har några idéer.
Kan vi bara glömma allt för en dag?
Cuneiform, uppsatsen, utvärderingen,
vem du är, vem jag är?
Med nöje.
Ha bara tålamod i en sekund.
Men jag är törstig!
Ser du inte att jag måste hjälpa farfar?
Jag behöver ingen hjälp av någon! Behandla mig inte som ett barn!
Mamma!
Jag är 80! Jag har gjort det hela mitt liv!
Jag är törstig!
Jag vill bara att du ska ta på dig ... - Hej? Jag vill också slåss!
Pappa, titta på dessa fläckar, jag vill bara ...
dumheter! Jag tar inte av dem!
Hej sötnos. Ville du ha en drink?
Låt oss se vad det finns.
Tomat juice.
Gurksaft, spenatjuice,
ärtsaft ...
Okej, jag ska vara seriös.
Vad sägs om en öl? Jästöl?
Veteöl, paddaöl,
spindel öl, snigel öl ...
Jag vill ha vatten! - Vatten?
Nu är det en hög order.
Det räcker. Ta på dig byxorna ...! - Det finns inga glasögon.
Ta på mig de blå byxorna, bra med mig! Ta bara på dig byxor!
Det finns inget vatten!
Sätt sedan på de bruna!
Dricker barn, eller måste du vattna dem?
Jag bryr mig inte om vilket par, bara ta på mig några byxor!
Det finns en man.
Var? - Där.
Åh, honom. Det är inte en man, det är en robot.
Vad handlar allt om?
Jag blir galen. - Morfar, det är en robot.
Åh? - Ja, och om du inte klär dig,
Jag gör honom till din vårdgivare och han bor här.
Låt mig vara ifred.
Vi skulle åka till Rømø, men det var litet, bara några semesterhus.
Pappa, vad hette den större staden i närheten?
Vad? - Där vi köpte den där yoghurten i påsar.
Vad är det här?
I Danmark där vi tillbringade tre somrar.
Kongsmark, kanske?
ja! Kongsmark! - Jag vet det.
Mina föräldrar tog mig också dit. - Verkligen?
Ni är alla tokiga.
Alma och jag skulle cykla dit. Det fanns detta pingisbord
bakom skollägret i sanddynerna. Och vi fick vänner med en pojke.
Vänta, jag tror att vi ens har en bild på honom.
Kanske var det du.
Han hade definitivt blå ögon precis som dina.
Hette han ...? - Åh Gud!
Han hette Thomas! - Thomas!
Han hette Thomas!
Självklart! - Kommer du ihåg oss?
Vi hade en röd och en blå cykel. Och vi var båda kär i dig.
Du också? - Vem var du kär i?
Jag var din lillasyster! - Vem var du kär i?
Med roboten,
när han var liten.
Här!
Det är han.
Här är en av er båda, tagen med min första kamera.
Jag var verkligen kär i honom.
Men robotar kan inte växa. - Du har helt rätt.
Vi är tillverkade. Som bilar.
Eller tvättmaskiner. - Eller flygplan.
Jag är klar med att flyga. Jag är 80.
81, pappa. - I dina drömmar.
Du behöver inte flyga någonstans.
81! 81!
Farfar är en dummy!
Jag skulle också ha träffat din mamma.
Drömmer du någonsin om henne?
Ibland.
Men det är så länge sedan.
När vi träffades ... i Köpenhamn,
hur var det?
Det var på det hemska kongresshotellet.
Du satt på pallen och jag var i publiken.
Översättning för kollegor. Alla talar engelska på de sakerna.
Men inte fransmännen och inte koreanerna.
Har du översatt till franska och koreanska?
Du talade om mykenisk kultur och de mörka århundradena som följde.
Den mykeniska kulturen?
Tror du att jag är expert på allt mellan 3000 och 7000 år sedan?
Nej, men definitivt de mörka århundradena.
Och en kvinna med en slående kroknos och en virkad väst intervjuade dig.
Vad? Jag skulle komma ihåg henne.
Du kommer inte ihåg henne eftersom du bara hade ögon för mig.
Åh, naturligtvis.
Eftersom? - För att du trodde ...
vem fan är den snygga killen i ryggen?
Och var togs den bilden av oss? Den vid din säng?
Det var från vår första utflykt till ...
Jag bara stod där. De ser mig inte som en fara.
Jag luktar inte som en människa.
Hur luktar du, för rådjuret?
De märker inte ens mig. Jag luktar ingenting för dem.
Jag tror att vi borde gå.
Det kommer att ta ett tag att gå till bilen och köra tillbaka till staden.
Låt oss springa över ängen barfota.
Nej! - Kom igen.
Låt oss uppleva naturen!
Vänta du bara! - Kom igen!
Hej.
Du är Alma.
Jag har sett foton. Jag är Steffi.
Tack för att du bjöd oss. - Självklart.
Det här är Tom. - Åh ja.
Berättade Julian för mig. - Det är härligt att träffa dig.
Wow, gamla skolan!
Alma, du kom verkligen!
Vi kom verkligen. - Bra.
Har du träffats? - Ja.
Vad skulle du vilja dricka? Vit röd? - Vit.
Regina, hej! - Jag kommer snart tillbaka.
Tack. - Du har lagt upp bilden redan.
Bilden är uppe, sängen satt ihop, vattnet rinner.
Men inget annat fungerar än.
Det är lite konstigt, eller hur? Som alltid.
Vad? - Bam! Nytt hus, nytt liv, ny partner ...
Vad är...?
Åh Gud!
Vem är det?
Är han en doktor?
Ja, han är nog också läkare.
Ett hus, ett träd ...
och förhoppningsvis ett fast jobb på gång!
Tack.
Själ! - Roger!
De är alla utanför. - Jag är så ledsen för Buenos Aires.
Vad frustrerande!
Tom, det här är Roger.
Hej. Kanske kan du fortfarande använda några element
i en annan studie ...
Är det...
Galen.
Otrolig!
Får jag?
Otrolig.
Det känns så ... - Roger!
Ja?
Inser du att du är invasiv? - Varför? Det är bara...
Hur skulle du känna om någon bara rör vid ditt ansikte och ditt hår?
Det har hänt mig 100 gånger, men det här är annorlunda.
Hur? - Ja men...
Hur är det annorlunda? - Varför protesterar han inte? Kan han inte prata?
Tom kan också prata. Tom är en vänlig robot.
Tja, nu kan du helt berätta.
Ursäkta mig.
Inga problem. Vi ska chatta lite.
Bråkade han med mig? - Ja.
Förlåt, jag kunde inte låta bli.
Får jag prata med dig en sekund? - Självklart.
Åh.
Ja, följ med mig.
Det är tyvärr det enda rummet som är tomt.
Berätta för mig...
Är Steffi gravid?
Åh fan.
Jag tänkte berätta i alla fall, men ...
Jag är ledsen att du fick reda på det här. - Det är okej. Nu vet jag.
Hon är inte ens tre månader gravid än, så du vet ...
Vi är inte helt klara ännu. - Ja jag vet.
Julian?
Det finns tyvärr ingen gin i kylen. - I frysen.
Självklart. Vad dumt av mig.
Regina. Hej.
Ja, allt är bra.
Nej, det har bara varit en lång dag.
Japp, det ska jag.
Regina säger hej. Hon tycker att du är bra.
Alla tycker att du är bra.
Alla utom du.
När jag var 14 år gick jag på en fest.
Jag satt ensam på natten på terrassen.
Mina klasskamrater dansade i källaren.
Jag tittade ut på radhusen
och plötsligt visste jag att Gud inte fanns.
Och jag blev ateist.
Jag lovade mig själv då:
Om jag sitter i ett flygplan som brinner, tänker jag inte be.
Jag kommer inte att be Herren om hjälp, bara av rädsla.
För jag tror inte på Gud.
Förstår du?
Ja.
Verkligen?
Du kommer inte att låta dig själv komma nära en maskin
av desperation och längtan efter mänsklig kontakt.
Det är en klyfta mellan oss.
Vi kan låtsas att det inte finns,
låtsas illusionen är bara en annan form av verklighet,
men vissa saker framhäver hur djupt och oöverstigligt det gapet är.
Vilka saker? - Saker du inte kan förstå.
Saker som gör dig ledsen när du tänker på dem,
även om du inte vill.
Saker du längtar efter eller har missat
som aldrig kommer tillbaka.
Kan du visa mig dessa saker?
Visa dig?
Ja det kan jag.
Där borta.
Kall.
Varmare.
Väldigt varm.
Kan jag öppna den?
Det är ultraljudsbilden av ett embryo.
"Alma Felser, 11 veckor."
Varför skulle jag inte förstå?
Du har förlorat ett barn.
I din ålder kommer du förmodligen inte att kunna ha en till.
Du är ledsen för att du skulle ha velat uppleva det.
Du känner dig kastad åt sidan
för Julian får en ny bebis och kommer att glömma den här.
Kanske tänker du på din pappa, så att du kan hamna så ensam som han är
och du kommer inte ens att få barn att ta hand om dig.
Jag kan förstå det. Det är väldigt lätt att förstå.
Det låter banalt när man säger det.
Banalt och självgott och patetiskt.
Det är patetiskt.
Din smärta är patetisk eftersom den är relativ.
Men det är inte heller patetiskt,
för det är en del av dig, och det är därför jag älskar det.
Jag letade efter dig. - Hur kom du in här?
Jag är en dator. Låssystemet är en dator.
Vi hjälper varandra då och då.
Verkligen? - Nej.
Jag tog ditt extra kort.
För jag visste att jag skulle hitta dig här.
Är det så?
De flesta skulle be om deras flygplan skulle krascha.
Det är mänskligt att göra det.
Tänk på en människa om du vill.
Och du kan tänka på en robot.
Hur känns det att få en orgasm?
Det är ... Det är som att lösa sig.
Du upplöses och ...
du är en del av något större.
Åh, luktar det kaffet gott!
Snarkade jag?
Jag tror att jag snarkade. Är det inte konstigt?
Det här fungerar inte.
Det är fel. Jag kan inte göra det här.
Göra vad?
Jag drar upp locken åt dig, även om du inte kan bli kall.
Jag tårar ut ur rummet, trots att du inte sover.
Jag försöker göra dig till ett perfekt kokt ägg,
även om du kan bry dig mindre om det är hårt eller mjukt kokt.
Du behöver inte ens äta.
Jag spelar i en pjäs.
Men det finns ingen publik.
Alla platser är tomma.
Jag agerar inte ens för dig.
Jag är helt ensam. Jag agerar bara för mig själv.
Redan nu pratar jag bara med mig själv.
Det är ingen dialog.
Jag förvandlas till en galning, en nötkärl,
en flinande idiot och detta måste sluta.
Varför gråter du?
Jag gråter för igår kväll var så ...
vacker och...
Säger inte människor: "kärleken känner inga gränser"?
Det har alltid varit lögn.
Men vart ska jag gå?
Jag avslutar försöket tidigt. - Ja men...
Vart ska jag gå?
Hur skulle jag kunna veta? Fabriken kanske?
Du kan behålla nycklarna ett tag. Ge dem till mig senare.
Jag tvivlar på att jag kommer att behöva dina nycklar.
Ja, men kanske ... - Alma ...
Jag finns inte längre.
Jag går tillbaka.
Då raderas jag. - Åh Gud!
Det låter som ... - Det är en fördel med att inte leva.
Du kan inte dö heller.
Oroa dig inte för mig.
Tom!
Jag kan inte skicka iväg dig.
Du måste göra det för mig.
Din algoritm måste göra det för mig.
Jag skulle inte släppa dig.
Är du en jävla idiot?
Sluta stirra, din tik!
Vad?
Pappa! Vad hände?
Vad gör du?
Jag letar efter fjärrkontrollen.
Det är här någonstans.
Kan du inte leta efter det? - Varför blöder du?
Kom igen, pappa. Jag tar med dig hem. - Men fjärrkontrollen!
Det måste vara här någonstans.
Jag är säker på att det är hemma. Vi letar efter det hemma.
Det måste vara här någonstans. Kanske hamnade det bakom något.
Det är det för nu.
Vem skulle göra detta?
Slå en förvirrad, gammal man i sin nattskjorta.
Amatörer.
Definitivt amatörer: knarkare, desperata människor.
Ta hand om dig. - Det händer mycket här.
12 fall under de senaste sex månaderna.
En proffs skulle se att det inte finns något värdefullt här.
Inget värdefullt? Allt här är värdefullt.
Har du någon aning om hur värdefullt allt detta är? Varje foto?
Allt är värdefullt!
Hur kunde du säga det? - Jag är ledsen att jag...
Jag menade, från en tjuvs perspektiv. Värdet är alltid relativt.
Åh Gud!
Hej.
God morgon. - God morgon.
Det är trevligt att se er alla.
Hej, behöver du något?
Hej?
Ursäkta oss.
Får jag presentera dig? Det här är Chloé.
Hej, jag heter Chloé.
Från evenemanget i balsalen?
Jag är också expert, men i rättsväsendet.
Dr Stuber.
Och Chloé är ...?
Hon är min enda.
Du får inte fortsätta säga det.
Och hur går det? - Hur är läget?
Jag vet inte hur jag ska beskriva det.
Jag hade ingen aning om att det var möjligt att vara så lycklig.
Jag är en gammal prutt förstås. Min kropp ... Jag är trots allt 62.
Men nu när jag är med Chloé,
Jag ser bara hur olycklig jag var innan.
Ingen ville ha mig.
Det är något med mig. Folk springer ifrån mig.
Jag vet inte varför. Kanske är det feromoner eller mitt utseende.
Det var så hela mitt liv.
Jag hade vant mig vid det. Så var det bara, men ...
nu med Chloé ... Hon är snällare mot mig än någon människa någonsin varit.
Du förtjänar att bli vänligt bemött.
Jag är redan i förhandlingar för att se under vilka förutsättningar jag skulle kunna behålla henne.
Och du? Hur mår du och ...
Du och...
Kära Roger,
här är min utvärdering som utlovat.
Allt gott, Alma.
Mänsklig historia är full av förmodade förbättringar
vars fruktansvärda konsekvenser först blir tydliga decennier eller till och med århundraden senare.
Efter min erfarenhet av en humanoid robot som heter Tom,
Jag kan säga med säkerhet
att en robot utformad för att ersätta en man eller hustru
är en sådan förmodad förbättring.
Det råder ingen tvekan om att en humanoid robot anpassad efter individuella preferenser
kan inte bara ersätta en partner,
men kan till och med verka som den bättre partnern.
De uppfyller våra längtan,
tillfredsställa våra önskningar
och eliminera vår känsla av att vara ensam.
De gör oss lyckliga.
Och vad kan vara fel med att vara lycklig?
God morgon. - Ah. Ja?
Även om det inte är möjligt att uppdatera mitt operativsystem,
min kommunikationssektor har omstrukturerats.
Vad?
Jag är säker på att vi kommer att ha en lyckad session idag.
Tom är inte här. - När kommer han tillbaka?
Är han inte på ditt företag?
Varför skulle han vara det?
Men är människor verkligen avsedda
att få alla deras behov tillgodosedda med en knapptryckning?
Är det inte vår ouppfyllda längtan,
vår fantasi och vår oändliga strävan efter lycka
som är källorna till vår mänsklighet?
Om vi ​​tillåter humanoider som makar, kommer vi att skapa ett samhälle av missbrukare,
trötta och trötta på att deras behov permanent tillgodoses
och från ett ständigt flöde av personligt erkännande.
Vilken drivkraft skulle vi ha för att konfrontera konventionella individer,
att utmana oss själva, att uthärda konflikter, att förändra?
Det kan förväntas att alla som lever med en humanoid långsiktig
blir oförmögna att upprätthålla normal mänsklig kontakt.
Jag avråder starkt
godkänna humanoider som livspartners.
Hur länge har du suttit här? - Inte så länge.
Tre dagar.
Jag kom hit till fots. Det tog ett tag.
Hur länge tänkte du vänta?
Tills du kom.
Jag önskar att jag aldrig träffat dig.
Livet utan dig är nu bara ett liv utan dig.
Är det inte definitionen på vad du kallar kärlek?
Jag skulle alltid ligga på den här sidan av bordtennisbordet.
Jag vet inte varför, men jag gillade den här sidan mycket bättre än den andra.
Thomas hoppade alltid upp och sprang genom sanddynerna.
Ibland skulle du höra honom, ibland inte.
Jag kommer inte ihåg var Cora var.
Jag var så kär i honom.
Jag kunde knappt blotta det.
Medan han jagade rapphöns genom sanddynerna,
eller begrava stenar eller jaga bärnsten,
eller vad det nu är danska killar gör i sanddyner,
Jag skulle alltid ligga här med slutna ögon,
hoppas att han skulle kyssa mig.
Och några gånger var jag helt positiv
att hans ansikte var mitt över mitt.
Jag kunde känna hans andetag på mina läppar.
Men när jag öppnade ögonen,
Jag var ensam,
och Thomas var ingenstans i sikte.