Descarregat de YTS.MX
♪
Lloc oficial de pel·lícules YIFY: YTS.MX
(els pneumàtics criden)
(respira amb força)
(jadeant)
Home: No pots córrer més, Lucy.
♪
(home cantant música italiana de saló)
♪
Feu dos nyoquis i un raviolis.
Dos ñoquis, un raviolis. Escoltat.
♪
Cuiner: Què és això?
Dret.
Afegiu una mica de sal. Aquest plat hauria de cantar, no xiuxiuejar.
- Sí. - Sí.
Sous chef: Afegeix una mica de punxada.
♪
(La música italiana s'esvaeix)
(sona la música amenaçadora)
♪
Sous chef 2: Darrere.
Sí.
Sous chef: Darrere, xef.
Mm-hmm.
Algú t'ha deixat això.
Oh, és la clau de la meva oficina.
Aquest matí no ho he trobat.
On estava?
♪
Dona: Estàs segur que no era a la teva oficina o al teu cotxe?
Encara tens algunes caixes sense empaquetar al teu cotxe.
No. Era a la tauleta de nit, just al costat del meu llit, ho sé.
Sí, hauries d'informar-ho, Luce.
Com va saber on visc?
No pot ser Ayden, això és impossible.
Bé, qui més seria?
Vull dir, creus que hi ha algú més?
Bé...
ets una celebritat, Luce.
Vull dir, això els passa a les celebritats tot el temps, oi?
Sí.
D'acord, això és el que passarà:
et quedaràs aquesta nit,
i al matí, farem dues coses, d'acord?
Presentarem un informe policial,
i instal·larem un sistema de seguretat
tant a casa teva com al restaurant. Bé?
Ara...
podem parlar de com va ser increïble la nit d'estrena?
Va ser força genial, oi?
Molt genial?
A tothom li va encantar el teu menjar.
Em pregunto si algun dels crítics va aparèixer.
Bé, si ho feien,
diran que només vas estar obert un parell d'hores
i l'has matat!
Va ser un esforç d'equip.
Oh vinga. Pren el mèrit, Lucy.
Aquest és el teu bebè.
T'has convertit en un restaurant de tres estrelles
que va fer fallida en un futur
Establiment gastronòmic amb estrella Michelin?
D'acord, no ens avancem.
Però m'agrada el so d'això.
Jo també.
(lleuger brunzit)
Ei, aquí estàs segur. Bé?
El que necessites és un bany calent i per acabar aquella copa de vi.
Tot bé? Vinga.
Vinga!
Atta nena.
(tintinen les ulleres)
Dang, noia! (riure)
Oh! Vaja!
(riure)
Oh... sí.
En tindré un altre. Més si us plau.
Aquesta és la meva casa.
- (picant) - Home: Hola?
- (picant) - Hola? La xef Lucy?
- Greg? - Megan?
Greg, ets tu?
Megan, he oblidat el codi.
Greg, haurem de tatuar-te això al palmell.
(bip)
Gràcies. Per què fins i tot es tanca des de dins, de totes maneres?
Com, quin sentit té això?
Perquè la setmana passada vam tenir un parell de visites inesperades
i l'A5 Wagyu japonès costa 1.000 dòlars la lliura. Capiche?
Capiche.
7372.
- Memoritza-ho. - Ho faré.
- Megan: Gràcies, xef. - Gràcies, xef.
- No tornarà a passar, d'acord? - Megan: millor que no.
(sospirant, rient)
Ei. Tan?
Oh, no he presentat cap informe,
però sí que vaig fer una cita amb aquesta empresa de seguretat
pel restaurant i la meva casa.
Bé. Bé.
Encara vull que presentis un informe policial, però.
Ho faré.
Ho dic seriosament, Lucy.
Et seguiré molestant fins que ho facis.
Sé que ho faràs. Prometo.
- Megan: D'acord. - 'Kay.
Vaig a anar a passejar i a prendre una mica d'aire fresc
abans de començar.
Sí. Estic bastant segur que tinc això.
- Bé. - Bé.
(sospirant)
(telèfon vibrant)
Hola.
(riu) Hola.
- (gos gegant) - Oh...
Home: No hi ha cap amic propi?
Disculpeu-me?
No tens gos.
Oh! No, m'agradaria, però.
Simplement treballo massa; Jo no estaria per aquí.
Una mena de teràpia, oi?
Honestament.
Oh...
Sóc en Frank.
Lucy.
Això és Crouton.
Hola, Crouton.
Mai t'havia vist aquí abans.
Sí, em vaig mudar fa unes setmanes.
Jo treballo no gaire lluny d'aquí.
Ho sé.
Estàs a totes les notícies. Et vaig reconèixer de seguida.
Ets el propietari i xef d'aquest nou restaurant.
Dret.
No estàs obert per dinar?
Són les 11:30.
Probablement hauríeu de tornar ara.
Lucy: Correcte.
Va ser un plaer conèixer-te.
- Al matí. - Ei.
Ei.
Ets bo?
Sí, bé.
Estàs segur?
Acabo de tenir això...
estranya interacció amb això...
noi estrany al parc.
De totes maneres, sí,
això i el meu telèfon és un terapeuta que viatja en el temps
i traient records que preferiria oblidar.
Ei, ara se n'ha anat,
i no l'hauràs de veure mai més. Bé?
Tens raó.
Ho sé.
Sempre tinc raó. Ja ho hauries de saber.
(sospirant) Sí. Bé.
(sospirant)
(sotonant)
♪
(sospirant)
(exhalant bruscament)
♪
Ei, pare. Sóc jo.
Ho sento, m'he perdut totes les trucades.
Les coses han estat molt agitades últimament.
Resulta que obre un nou restaurant
és com anar en monocicle
mentre fa malabars amb espàtules flamejants.
Sí. Un...
Torna'm una trucada.
Realment necessito parlar amb tu.
D'acord, t'estimo. Adéu.
(exhalant bruscament)
♪
(xironis del trepant)
♪
(sonant el telèfon)
Ei, pare.
Hola, Luce. Com va?
Ho sento, he perdut les teves trucades telefòniques.
Està bé. No et preocupis.
Pare: No em mentis.
Tinc els sentits d'aranya
quan es tracta del so de la teva veu.
Oh, sonaves molest. Què està passant?
Oh, tot està bé. Jo només, eh...
Ja saps, he estat treballant moltes hores,
i realment no t'he parlat últimament,
així que només volia registrar-me
i assegurar-se que tot anava bé.
Pare: Aquesta és la meva feina.
Mira...
Estava parlant amb la Megan, i ella pensa que, eh,
has de veure algú.
Oh de debò?
Ella... creu que necessites ajuda.
Bé, necessito ajuda, de fet.
Ja saps, em farien servir dos cuiners més
i dos cambrers més per al restaurant.
La Megan està disposada a cobrir el seu sou?
Pare: Saps què vol dir, no aquest tipus d'ajuda.
Amb tot el que ha passat amb Ayden...
Pare, estic bé.
T'ho prometo, l'he superat.
I estic instal·lant càmeres de seguretat al restaurant,
així que estaré segur.
No cal que et preocupis de res.
Ei, pare, ho sento molt, m'he d'anar.
Però et tornaré a trucar, d'acord?
(telèfon sonant)
D'acord, no estic boig; hi ha algú que em segueix.
OMS?
El noi que estava aquí la nit d'estrena.
Ja saps, va entrar a l'oficina i a casa meva.
L'home de l'origami?
Sí. Mira, m'he topat amb ell al parc, d'acord?
Va dir que em reconeixia i després va tocar el rellotge.
Crec que vol que sàpiga que va ser ell.
- (sospirant) - No em miris així.
Sé que penses que estic flipat sense cap motiu, però no ho sóc.
No crec que estiguis flipat sense cap motiu.
Però crec que estàs enllaçant coses
que no cal que estiguin vinculats.
D'acord, creus que és una coincidència?
El rellotge i les fotos?
No sé què pensar, Luce, no ho sé.
Però jo, eh, estava llegint fa poc
aquest article sobre els deliris paranoics.
D'acord, no estic enganyat.
I l'últim que necessito és un consell
d'una revista de moda.
Pots burlar-te'n tot el que vulguis,
però en realitat hi ha coses molt bones.
Crec que ho hauries de mirar.
Ja sabeu, passa que la gent desenvolupa hipervigilància
com a mecanisme d'afrontament i, sincerament, tens tot el dret
sentir-se paranoic.
Com si et va rastrejar literalment,
supervisat totes les teves trucades i tots els teus missatges de text.
Ayden era un monstre. Qualsevol se sentiria al marge.
Crec que has perdut la teva vocació, doctor Cosmo,
podria haver estat un terapeuta.
Uf. Prefereixo tallar verdures
que manipular l'amanida emocional de la gent.
Full.
D'acord, bé, no et molestaré
amb les meves amanides emocionals més.
Ei.
Això no és el que volia dir.
Ho sé. Ens centrem només en el servei.
(exhalant bruscament)
♪
Greg, puc aconseguir aquest romaní, si us plau?
Greg: Sí, xef.
- El xef, darrere. - Gràcies.
(home cantant música italiana de saló)
(sona la música amenaçadora)
Megan: Ei, estàs segur que no vols que vingui?
Lucy: Estaré bé.
Megan: D'acord, doncs, ens veiem demà?
Lucy: Sí.
Megan: Truca'm si necessites alguna cosa, d'acord?
- Lucy: ho faré. - Megan: Promesa?
Lucy: Ho faré. Prometo.
♪
Tu saps que? He acabat de córrer.
♪
Què? Tens un problema?
(els pneumàtics criden)
♪
(tancament de la porta)
No has d'estar a la feina?
Lucy: Mira.
Em va deixar això al restaurant.
Ni tan sols estic segur del que estic mirant.
És un maniquí desmembrat en una carretilla,
com un cos desmembrat.
Va deixar una nota.
Vull dir, l'home és un psicópata, d'acord?
Està intentant espantar-me per alguna raó malament retorçada,
com si fos la seva única missió a la vida.
Vull dir que em segueix a tot arreu i després simplement desapareix.
Vull dir, tot és un joc per a ell.
I crec que és ell el que s'ha embolicat amb l'edifici
tot aquest temps.
D'acord, com, el robatori de carn el cap de setmana
i el tall de llum la setmana passada?
Ja saps, Lucy, no m'importa el que dius,
Trucaré a la policia.
Lucy: No, no faran res.
Bé, les faré.
No poden deixar que aquest tipus t'assetgi, Lucy.
No, ho vaig provar amb Ayden i no els va importar.
Bé? Vull dir, va ser humiliant.
Hem de denunciar això.
- (exhalant bruscament) - (sonant la línia telefònica)
Hola. Sí, m'agradaria presentar un informe policial
en nom del meu amic.
Ella diu que hi ha aquest noi
que l'ha estat seguint al seu restaurant i a casa seva,
i ella només... està espantada.
Megan: Es diu Lucy Gerhard.
És propietària del restaurant Evoo.
Genial. Gràcies. (exhalant bruscament)
Van dir que vindran al restaurant demà,
fes una ullada al teu voltant i et fes algunes preguntes.
M'enfrontaré jo mateix.
Acabes d'escoltar el que vaig dir?
Lucy, la policia s'encarregarà d'això, d'acord?
Aquesta és la seva feina.
Estic tan malalt i cansat de sentir-me una víctima,
i li donaré a aquest noi una dosi de la seva pròpia medicina.
Megan: No, no ho ets!
No estàs! No ets metge.
No ets un policia. Ets xef.
T'aniràs a cuinar el cul i ja està, d'acord?
Vull fer sentir aquest noi
com m'ha fet sentir tot aquest temps...
violat.
Bé? És un home petit trist
que ha de deixar de seguir les dones al voltant.
Vull dir, això és el que ell vol, és el que prospera,
és veure la por als nostres ulls.
Està malalt.
M'estàs espantant, Lucy.
Estàs sonant una mica desconcertat ara mateix.
- Estic fent això. - Luce... Luce!
Megan: Déu meu!
Lucy, no.
(sospirant)
(clic de l'obturador de la càmera)
♪
(exhalant bruscament)
Les taules estan a punt de canviar, Frank.
- (clic del trinquet) - (telèfon vibrant)
(telèfon vibrant)
Pare: Ei. Com estàs?
Ei, pare. Sóc bó. Com estàs?
Pare: estic bé. On ets?
Només estic comprant algunes coses de millora per a la llar.
Pare: va dir l'agent immobiliari
que la teva casa estava llesta per entrar a viure.
Què estàs millorant?
Només això i allò.
Estic preocupat per tu.
No us preocupeu. Estic bé.
Pare: N'estàs segur?
Sí, n'estic segur.
Pare: D'acord. (sospirant)
T'estimo, carinyo.
Bé. Jo també t'estimo.
- Adéu. - (acabament de la trucada)
De debò fingiràs que no ha passat res?
Ho sento.
Això és?
Mira, va tornar a venir a casa meva ahir a la nit.
- Espera. De debò? - Sí.
La policia va parar al matí?
- Mm-hmm. - Bé, què van dir?
Vull dir, l'habitual.
Em van preguntar quin era el meu nom, unes quantes preguntes sobre
què estava passant, i si em van medicar.
I els vas parlar dels maniquís desmembrats?
Mm-hmm.
Presenta un informe policial?
Ho vaig fer.
Bé.
Genial.
Luce, mira, només estic intentant ajudar.
Oh, ho sé, ho sé. Ho sento.
Només... estic estressat.
Ho aprecio.
- (sospirant) - Acabo això. Està bé.
Gràcies.
(sospirant)
Aquí estàs. Vols jugar?
A veure de què estàs fet.
♪
(exhalant bruscament)
♪
Lucy: No et sortiràs amb això!
Frank: Què dimonis estàs fent?
Com t'agrada, Frank?
(els pneumàtics criden)
♪
(els pneumàtics criden)
No és tan dur ara, oi?
(els pneumàtics criden)
T'has ficat amb la dona equivocada.
(els pneumàtics criden)
Això és tot, segueix corrent.
(els pneumàtics criden)
(motors en marxa)
(els pneumàtics criden)
Volies la meva atenció? Bé, ara ja ho tens.
(els pneumàtics criden)
Allunya't de mi, Frank.
(sospirant)
(respira amb força)
(sospirant)
(bip de la porta)
(bip)
- Ei. - Megan: Hola.
Quan arriba el nostre proper grup?
Va ser el nostre darrer rezzo fins a les nou.
- Per tant, fem una mica de descans. - D'acord, tornaré de seguida.
Ei, podríeu conduir-me?
anar i tornar als metges el dimarts al matí?
Va tot bé?
Sí, em faig una tumorectomia.
Per què no vas dir res?
Bé, ja saps, últimament has tingut moltes coses al cap,
i... ja saps,
és el càncer més fàcil de tractar, i el van detectar aviat,
així que realment no és tan dolent com sembla, oi?
Sí. Vull dir, és clar que et portaré.
Gràcies. Eh, xef?
Greg: Sí. Gràcies, xef.
(cruixent de grava)
♪
(aplaudint)
♪
Greg: Una amanida de primavera, xef.
Megan: Gràcies, xef.
Uf!
D'acord, dos musclos, tres calamars.
Greg: Dos musclos, tres calamars, sentit.
I eh... musclos i antipasti, si us plau, xef.
Greg: Musclos, antipasto, escoltat, xef.
Bé.
(sonant la línia telefònica)
Lucy (gravada:) Hola, és la Lucy. Deixa'm un missatge.
- (bip) - Luce, on ets?
Si us plau, truqueu-me tan aviat com pugueu.
Tenim dos grups que acaben d'entrar. Gràcies.
Oh, xef, com estan els meus músculs?
- Greg: 30 segons, xef. - Gràcies, xef.
(exhalant bruscament)
♪
Bon gos. Crouton, seu.
Crostó. seure. Vine aquí. seure.
Bon noi. (fer parlar el nadó)
♪
Lucy: Ho sento, Megan, això és necessari.
Ho sento. Darrere.
On has estat? Vam començar el servei fa 30 minuts.
Ho sé. Vaig ficar la pota. Vaig perdre la noció del temps.
Per què estàs tan suat?
- Ei, estic aquí. - Bé.
Balançant! Gestionar!
D'acord, feu tres calamars, dos nyoquis, dos margarides.
Tres calamars, dos nyoquis, dos margarides.
Sí, sí, cap.
D'acord, això està acomiadat. Servei!
(campanes tocant)
(rafega de vent)
♪
Lucy: D'acord, a veure...
Frank Clayborne?
"Frank i Emily Clayborne".
(exhalant incrèdul)
De fet, em vas posar el teu nom real.
eh. Cap de vosaltres sembla ser molt sociable.
"Quina sort tinc de passar la meva vida amb els millors,
"el marit més entregat del món?"
Oh, Emily...
Oh!
Tens ganes de buscar alguna antiguitat, Luce?
Per descomptat que sí.
Vull dir, voldríeu estar casat amb algú?
qui va perseguir altres dones a les teves esquenes?
Ella es mereix saber.
Potser ho fa.
Però saps què passa amb els vigilants, Luce?
Es moren. Els disparen.
Bé? Has de deixar de ficar-te amb els negocis d'aquest home.
El va fer el meu negoci quan va començar a perseguir-me.
Lucy, estàs deixant que el teu passat dicti el teu futur.
Ho fas massa personal.
En Frank és només un estúpid, sí.
Sí, va fer coses terribles,
i es mereix uns mesos,
potser fins i tot uns quants anys a la paperera.
Però ell no té control sobre la teva vida com l'Ayden.
Frank no té poder sobre tu.
(sonant el timbre de la porta)
Hola.
Emily: Em dic Emily, si necessites ajuda.
Diuen que com més sorra s'escapa del rellotge de sorra de les nostres vides,
més clar hauríem de veure-hi.
Hi ha alguna cosa en particular que estàs buscant?
Lucy: No, només estic, eh...
navegació.
És una botiga preciosa.
Gràcies.
Um, ets el propietari?
No, no realment.
Em sento com si ho sóc.
Jo faig de tot per aquí... tot el temps.
Sé que se sent.
Emily: Què fas?
Sóc crític gastronòmic.
De debò?
El meu marit solia ser propietari d'un restaurant.
Lucy: De veritat?
Sí.
Es deia Oliver's, però aquest any l'acaba de perdre.
Oh! Com és que?
Va arribar tard al lloguer unes quantes vegades,
i els propietaris de l'edifici el van fer fora.
On era el seu restaurant?
Emily: Era al carrer de l'aigua.
Estava devastat.
En realitat, l'edifici era del seu pare.
Però després, va haver de vendre.
I els nous propietaris es van comprometre a mantenir el lloguer al mínim,
però... sí,
les coses no sempre surten com estava previst.
Fa poc li han venut a aquest jove xef de fora de la ciutat.
Creu que el pot tornar a comprar, però no té diners.
- És un somiador. - Mm.
Sempre ha estat un somiador.
Lucy: Hm.
Bé, no ho estem tots?
Bé, eh,
De totes maneres, hauria de marxar,
però, eh, sóc nou a la ciutat, així que va ser un plaer conèixer-te.
No sabia que eres de fora de la ciutat.
Escolta, si t'interessa,
Formo part d'un club de lectura.
Potser us agradaria unir-vos a nosaltres, conèixer-nos alguns.
Tothom és molt agradable i molt amable.
Tu saps que? M'encantaria això.
Emily: Genial.
Bé, bé, ens veurem.
Sí.
Megan: Espera. Aleshores, què està dient?
L'edifici va ser construït pel seu avi
fa una mica més de 30 anys.
Per tant, l'home està buscant venjança.
Espera. Per tant, creus que aquest tipus t'està perseguint
i fent tot això perquè està intentant pressionar-te
a vendre el restaurant?
Potser, però no està passant.
Bé? Ho vaig renunciar a tot per això.
- Oh, ho sé. - Tot.
- Ho sé. - (sospirant)
Parlant d'això, jo, eh...
no volia estressar-te ni res,
però Taylor Abbott,
Vaig sentir esmentar que anava a parar
en algun moment d'aquesta setmana.
Hola?! M'has sentit?
Literalment, el més despietat,
un respectat crític gastronòmic de la ciutat vindrà a veure'ns aviat,
Sincerament, esperava una reacció més gran de tu.
D'acord, saps què?
Li encantarà el teu menjar.
Estarà bocabadat.
Puc obtenir un "Oui, Chef"?
Sí senyor.
Sí. Oui, xef. El teu bistec també està gairebé fet.
Genial.
♪
(sonant el timbre)
♪
Frank: D'acord, Lucy, ja ho veurem.
♪
Greg: Uf.
Megan: Això s'està descontrolant.
Luce, et vaig dir que això passaria.
(sonant el timbre de la porta)
Emily: Hola.
Has tornat.
Lucy: Sí, jo estava, eh...
Estava pensant en aquell club de lectura que has esmentat
i em preguntava quan...
um, quan va ser la teva propera reunió.
Demà al vespre, de fet.
És realment informal.
Ens estem reunint a la meva cuina.
Només serem tres o quatre.
Genial. M'encantaria venir.
Bé, ens encantaria tenir-te.
Estarem esperant... amb campanes i xiulets posats.
Lucy: Per cert, sóc la Leah.
Emily: Deixa'm escriure la meva adreça per a tu, Leah.
Genial.
Emily: Sí. Així doncs, mira.
- Lucy: Vaja. - Emily: ho sé.
Així doncs, aquest és Frank quan era petit.
Emily: Sí. Sí, aquest és en Frank a les cinc.
No és adorable?
- Vaja. - Ho sé. Ho sé.
Mireu que feliços.
- Sí. - Vaja.
- I aquest és el restaurant. - Sí. Sí, això és el...
allà és l'entrada principal.
(Emily sospirant)
Sembla que estaven molt a prop.
Emily: Sí.
- (xerrant) - Emily: Sí.
- Sembla que necessites una recàrrega. - Sí.
Gràcies.
(xerrant del club de lectura)
(abocament de vi)
Emily: Oh, mira això allà mateix.
Al vespre, senyores.
Oh, Leah, aquest és el meu marit, Frank.
M'alegro que finalment puguis conèixer-te.
Jo també.
- Hola. - Hola. Lea?
Mm-hmm.
- La Leah és crítica gastronòmica. - Frank: ella?
- Emily: Mm-hmm. - De veritat?
Sí.
Hauriem de?
Oh! Sí.
Has estat en aquest nou restaurant? Um...
Evoo.
He sentit que tenen problemes de subministrament.
És possible que vulgueu saltar-lo.
He sentit que han de servir menjars vegetarians tota la nit
i rebutjar els clients que tenien reserves.
Pel que sembla, s'acaben de quedar sense menjar.
Lucy: Vaja.
No és la millor manera de fer una bona primera impressió.
Dret.
Anotat. Gràcies per l'avís.
Bé, en aquest sentit, realment m'he de posar en marxa.
Massa aviat? Però acabes d'arribar aquí.
El deure crida.
Però va ser tan bonic conèixer-vos a tots,
i moltes gràcies pel te i les galetes
i la gran conversa.
Emily: Oh.
Sou més que benvinguts.
I si us plau, tornem a fer-ho.
Hem d'intercanviar números de telèfon o correu electrònic.
No et preocupis per això. Vaig a passar per la botiga.
Vull dir que, al cap i a la fi, no és com si anés enlloc.
(riu) Adéu.
Emily: Adéu.
(jadeant)
(respira amb força)
♪
Megan: Ei, estàs bé, xef?
Sí. Dos nyoquis, tres bistecs, una margarita.
Megan: Dos nyoquis, tres bistecs, una pizza. Sí, xef.
Greg: Sí, xef.
Uf!
Necessito dos nyoquis més.
- Dos nyoquis, sí, xef. - Greg: Sí, xef.
Servei. - (toc de campana)
Crec que aquest plat s'ha de netejar, xef.
Ho sé.
Megan: Amb què tornen els ñoquis, xef?
Un ñoquis. Uh, dos bistecs.
Megan: Em pensava que deies tres bistecs.
Aleshores, per què encara ets aquí?
He sentit, xef.
- (campanes) - Servei!
(sonant el timbre de la porta)
Leah, hola.
- Hola, Emily. - Com estàs?
Un...
Emily, t'he de dir una cosa.
Bé.
Es tracta del teu marit.
Que hi ha d'ell?
Realment no hi ha una manera fàcil de dir això, així que només ho diré:
um, Frank m'està perseguint.
(riu)
(inhalant bruscament, rient)
Què?
Em sap greu per riure.
Si realment estàs sent perseguit, això és horrible.
Però has de tenir la persona equivocada.
No tinc la persona equivocada.
Frank no faria una cosa així.
Això seria una bogeria.
Em vaig topar amb ell al parc de gossos
i va començar a parlar amb mi,
i estava amb el teu gos, Crouton.
Hi van tot el temps, sempre ho fan.
La mateixa nit,
Vaig veure un descapotable gris aparcat fora de la meva feina
i després em va seguir a casa.
Bé? L'endemà vaig anar a córrer i vaig veure el mateix cotxe,
i uns minuts més tard, vaig veure en Frank.
Per tant, estàs acusant el meu marit
basat en un parell de coincidències?
El teu marit va entrar a casa meva...
i el meu restaurant.
- El teu restaurant? - Lucy: Sí.
Em pensava que deies que eres un crític gastronòmic.
Vaig mentir.
El meu nom no és Leah, és Lucy.
Sóc el xef que va comprar l'edifici del teu marit.
I em sap greu haver-te mentit. Jo només--
Vaig pensar que volia...
Què volies?
Volies utilitzar-me per arribar a ell?
No no No. Només vaig pensar que ho hauries de saber.
Mira, voldria saber-ho.
Sembles una persona agradable;
no hauries d'estar amb algú així.
Vull dir, el teu marit em va robar.
Ell... em va fer fotos, desenes de fotos.
Vull dir, està fent tot el que pot
per fer de la meva vida un infern.
Crec que hauries de marxar.
Ara mateix.
Només pensava que ho hauries de saber.
Genial. Gràcies.
(sonant el timbre de la porta, tancant la porta)
(exhalant bruscament)
♪
D'acord, me'n vaig.
Ens veurem al matí, oi?
Pel matí?
Per la meva cirurgia?
Dret.
Sí. És clar.
7 h
Sí.
Bé.
Lucy: Ens veiem aleshores.
♪ Tornaré per més
Frank: Com ha anat la feina avui?
Emily: Sense incidents.
Tractar amb clients irritables i tractar de mantenir-se
el lloc organitzat
Què tal tu? Tens sort a la recerca de feina?
Frank: Encara no.
Vaig fer uns quants contactes interessants. Ho veure'm.
Encara estàs pensant anar a la casa dels teus pares
aquest cap de setmana?
Va tot bé?
Emily?
Està tot correcte?
(sonant la línia telefònica)
(telèfon sonant)
Pare: Ei. No pots dormir?
No. Podria fer servir alguna companyia.
Recordeu aquell estiu que vam passar a la caseta
en el teu vuitè aniversari?
No vas poder dormir gens aquella setmana.
Lucy: A causa dels monstres de l'armari.
(riu) Sí. I recordes el que vas fer?
No em diguis.
Pare: Portaves uns mitjons fets a mà de la teva àvia
a les teves mans,
i els vas dir els teus guants de superheroi,
i vas declarar la guerra a aquells monstres de l'armari.
Però aleshores, vas decidir prendre el tema a les teves mans.
Tenies la teva pròpia estratègia.
Vas fer un ball de superherois i després,
vas començar el teu cant de monstre de superheroi.
Saps què passa quan comences a cantar?
Espanto a tothom.
Pare: Fins i tot els monstres.
Frank: Emily...
Emily, menteix.
Ei, pare, m'he d'anar.
Emily: He revisat el teu telèfon, Frank.
Et tornaré a trucar.
Emily: Ho vaig veure tot.
Estàs obsessionat amb ella i aquest restaurant.
Necessites ajuda.
Frank: Tot el que faig és per nosaltres, Emily,
per recuperar aquell restaurant.
Emily: Ja no és el teu restaurant, Frank.
Només deixa-ho anar. Seguiu endavant.
Frank: Emily, no!
No facis això, si us plau!
- Lucy! - (arrencada del motor)
Frank: Torna cap aquí!
(cotxe conduint)
(jadeant)
(jadeant) Oh, no! No!
(tancament de la porta del cotxe)
(tocant)
Megan? (tocant)
Megan, sóc jo!
Meg, jo... mira, sé que m'he equivocat!
Vinga, obre! (tocant)
Com ha anat la cirurgia?
Bé.
Mira, no sé què va passar.
Vaig dormir amb la meva alarma.
Vaig pensar que t'havia passat alguna cosa, Luce.
No vaig dormir gaire. No sé què va passar.
- Ho sento. - No et reconec.
Arribes tard a la feina. Estàs remenant entrades.
No estàs planejant com hauries de fer.
I no ets aquí per a la teva amiga quan et necessita?
Sí, ho sé. Tens raó.
He acabat.
Dret.
- Vaig a descansar una mica. - Bé, necessites alguna cosa?
No, estic bé. Gràcies.
(tancament de la porta)
(Gossos bordant a distància)
Frank: L'Emily s'ha anat.
Ho direm el preu de l'assetjament
dones fortes i de cap dur.
No t'he fet res.
M'has obligat a viure amb por.
Frank: M'has pres tot...
el meu propòsit,
i ara la meva dona!
Allunya't de mi.
(jadeant)
Ajuda! Algú ajudi!
Ajuda!
(jadeant)
♪
Lucy: Què vols dir que té una coartada sòlida?
Vull dir, com és possible?
Tenim diversos testimonis
afirmant que estava al parc de gossos amb el seu gos.
Això no és possible.
Per tant, els vostres testimonis estan mentint,
o estàs mentint.
Ho sento. M'estàs acusant de mentir-te?
Crec que m'estàs posant a prova.
Així que sí. Crec que estàs mentint.
De fet, sé que estàs mentint.
afirma el Sr. Clayborne
que en realitat ets tu qui el persegueix.
Té fotos del teu cotxe fora de casa.
I tinc imatges de vigilància del seu vehicle
fora del meu treball en diverses ocasions.
Aleshores, això no vol dir res per a tu?
Afirma que hi va anar
després de començar a perseguir-lo.
I, parlant d'imatges de vigilància,
vas anar al lloc de treball de la seva dona?
Aquella botiga d'antiguitats al costat del port?
(burla)
Tot va passar després que em va començar a seguir.
Sóc el sospitós ara?
Aleshores, què passa després?
Mantingueu-vos lluny de Frank Clayborne i la seva dona,
i es mantindrà lluny de tu.
Tornarà a venir darrere meu.
Estem només a una trucada de distància.
Bé. Escoltin. Tenim a Taylor Abbott entrant,
i, com tots sabeu, no és dels que s'ha de picar paraules.
La seva revisió ens podria fer o trencar,
així que prestem atenció als detalls.
Tenim això.
(tintin dels coberts)
(Música pop italiana sonant de fons)
- (campanes) - Servei?
Això és per a la taula 1. El nostre VIP.
(sonant el timbre)
Mans.
(sospirant)
Uf.
-Uf. - (coberteria repicant)
Greg: Estàs bé, xef?
Cuiner, ho sento. Aconseguiré un...
Bé.
Ayden és aquí.
Com et va trobar? Bé. li vaig a preguntar.
No no No. No ho facis. Vaig a parlar amb ell.
Pensarà que té poder sobre mi.
I dir què?
Llum, llum...
(sospirant)
(riure)
- Què fas aquí? - Ayden: Lucy?
Què fas aquí? Aquest és el teu restaurant?
Talla la merda. Perquè estàs aquí?
Oh, perquè he rebut una invitació per correu,
com tothom, suposo, del propietari.
Bé. Necessites marxar.
- De veritat? - Sí segur.
- Luce-- - No em toquis!
- Vaja. - (destrossament de vidre)
Megan: Oh, senyor, ho sento molt.
Què faràs, Lucy?
- I surt d'aquí! - O què, Lucy?
- No ho vols esbrinar. - Lucy, Lucy.
Surt d'aquí, Lucy. Senyor? Cal seure.
No em digueu què fer i controleu-la.
Ho sento.
És una bogeria.
(inspirant i exhalant bruscament)
- Ei. Estàs bé? - Sí.
Només necessito un minut.
(inspirant i exhalant)
(exhalant bruscament)
(inspirant i exhalant)
♪
(rascar la cinta)
(sospirant)
♪
Lucy (veu fent ressò): Estic tan malalta i cansada
de sentir-se víctima.
Vaig a tractar-ho jo mateix.
Megan (veu fent ressò): No ets metge.
No ets un policia. Ets xef.
Frank no té poder sobre tu.
Ayden era un monstre.
Literalment et va rastrejar,
supervisat totes les teves trucades i tots els teus missatges de text.
Ell no té control sobre la teva vida
com fa Ayden.
Pare (veu fent ressò): Però aleshores vas decidir assumir les coses
a les vostres pròpies mans.
Tenies la teva pròpia estratègia.
Vas fer un ball de superherois i després,
vas començar el teu superheroi
cant de monstre-des-anat.
Ja saps què passa quan comences a cantar.
Lucy (veu fent ressò): espanto a tothom.
Pare (veu fent ressò): Fins i tot els monstres.
(sonant el telèfon)
Ei.
Megan: Fes clic a l'enllaç que t'acabo d'enviar.
Reporter: Ayden Johnson, propietari d'un restaurant d'èxit
de la muntanya de les perles,
va ser trobat mort a prop del carrer de l'aigua ahir a la nit
amb múltiples punyalades al pit.
La policia no ha donat més detalls en aquests moments.
(sonant el telèfon)
(sospirant)
Hola?
Ei. És el detectiu Sharma que truca.
Sí. Pots tornar a baixar a l'estació?
Hem de parlar amb tu.
Sí.
Aviat hi seré.
(respirant profundament)
Sharma: On eres ahir a la nit
entre les 1:00 i les 3:00?
Això és sobre l'Ayden?
Si us plau, només respon les preguntes, d'acord?
Com he explicat,
pots tenir un advocat si vols.
No tinc res a amagar.
Detectiu: Aleshores només respon les preguntes.
On vas estar ahir a la nit
entre les 1:00 i les 3:00?
No vaig poder dormir.
Tenia por que en Frank tornés a entrar a casa meva.
Així que vaig anar a fer un passeig.
Recordes quina hora era?
Al voltant de les 2:00 h
Mira.
Frank va fer que Ayden vingués al meu restaurant.
Bé? Li va enviar una invitació personalitzada,
del propietari,
venir al meu restaurant i crear el caos.
Ho sento. No estic seguint.
Per què la presència d'Ayden crearia un caos?
A causa de la meva passada relació abusiva amb ell.
Detectiu: Hmm.
Què vas fer quan vas marxar a les 2 del matí?
On has anat?
Lucy: Acabo de conduir.
Em sentia més segur al meu cotxe, movent-me,
en comptes d'esperar a casa meva com un ànec assegut.
Perquè creus que en Frank sap on vius?
Sé que sap on visc.
Com he dit al meu informe policial,
que evidentment no has llegit,
Frank ha estat dins de casa meva
Ha robat el rellotge de la meva mare i em persegueix
tots els dies.
Detectiu: Mm-hmm.
Algú pot verificar on eres?
No. Estava sol.
Quan va ser l'última vegada que vas veure Ayden?
(sospirant)
Va ser ahir a la nit, abans que s'acabés el meu torn.
21:30, 22:00
I després d'això no el vas veure gens?
No.
Tenim uns quants testimonis al teu restaurant
qui t'ha vist amenaçar-lo.
Estava molest i tenia por,
i volia que marxés.
Hem trobat l'arma homicida al lloc dels fets.
Ho reconeixes?
Crec que vull parlar amb el meu advocat.
Detectiu: Sí.
Probablement és una bona idea.
Jo no vaig fer això. Frank va fer això.
Va fer que Ayden vingués al meu restaurant,
i després el va matar, i ara, està intentant incriminar-me.
Dret.
(sonant el timbre)
Les mans, si us plau.
Lucy: Darrere.
Què estàs fent?
Que vols dir? Estic accelerant.
L'últim que vaig comprovar, aquest encara era el meu restaurant.
Sí senyor.
(reproduir música dramàtica)
♪
- (cridant) - (grunyint)
Atura!
(gemec)
(sospirant)
Sí. El meu amic és en realitat, eh...
(sirena esperant)
Oh, Megan! Estàs bé?
Oh! L'heu vist?
Va ser ell?
Oh, el mataré.
No, no ho ets.
El que faràs és anar a casa,
tanca't i truca a la policia
si escolteu alguna cosa sospitosa.
Megan, ho sento molt. Tot això és culpa meva.
Sí.
És.
T'he dit que això era perillós, Lucy,
i no m'has escoltat.
jo... (riu)
Vinc amb tu a l'hospital.
Tu saps que? No et molestis, d'acord?
Només cuida't, Luce.
Treu-te aquestes idees boges del cap.
- Allunya't del meu camí, si us plau. - Megan--
- No puc... Atureu-vos. - Megan!
♪
Ei, pare.
Pare: Luce?
Ayden ha mort.
Pare: Què? Què va passar?
No ho sé. Però pensen que hi he tingut alguna cosa a veure.
-Pare: Per què? - Oh, no ho sé.
Pare: Mira. Et donarem un bon advocat.
Però no diguis ni una paraula a ningú, d'acord?
(tartamudeig) Pare, jo no el vaig matar.
Pare: És clar que no.
Mira. Crec que potser he dit alguna cosa
que no hauria d'haver dit.
A primera hora del matí agafaré un vol.
No no No. No facis això.
Mira. Només... he de tractar-ho jo mateix.
Us aniré actualitzant al llarg del camí.
- Pare: n'estàs segur? - Sí.
Però t'estimo. Aviat et parlaré.
-També t'estimo, estimada. - Adéu.
(sospirant)
(sonant la línia telefònica)
Lucy: Ei, Meg? Sóc jo.
Espero que estiguis bé.
He estat reproduint tot el que tenia al cap,
Hauria d'haver estat més fort i més valent amb Ayden,
i ara amb Frank.
M'odio per ser tan feble,
per deixar-me controlar durant tant de temps.
No puc deixar que segueixi tenint poder sobre mi.
Necessito prendre una posició
i lluitar.
Sé que el que et va passar és per culpa meva,
perquè t'he arrossegat a aquest embolic.
Ni tan sols puc començar a expressar com ho sento.
Hauria d'haver escoltat les teves advertències
i les vostres súpliques perquè em mantingui allunyat, però Meg,
creure quan dic que això s'acaba ara.
Demà, tot s'acabarà.
Tinc un pla,
i no descansaré fins que pagui el que ha fet.
Per fer-te mal,
i per fer-me això.
Vinga, Frank.
♪
Aqui venim.
♪
(exhalant bruscament)
(regimen del motor)
Això és. Segueix seguint-me.
(regimen del motor)
(grispinen els pneumàtics)
♪
(grispinen els pneumàtics)
Vinga. Vinga.
(fres xisclat)
(jadeant)
No pots córrer més, Lucy.
Lucy: No vull córrer.
Bé?
Mira. Vols tornar el teu restaurant?
Agafa'l.
És teu.
Oh, només me'l tornaràs?
Lucy: Què vols de mi?
Vull que sembli com si fos tu.
Com si la culpa t'estigués menjant viu.
Per què vas matar Ayden?
Perquè vas deixar clar que l'odiaves.
Vas dir a tothom com t'estava encenent
i controlant-te.
Vas tenir el millor motiu possible per matar-lo...
...i tothom ho sap.
Els cuiners i cambrers que treballen al seu restaurant,
els teus amics...
...el teu pare que viu a Jersey.
Com saps tot això?
Ho sé tot de tu.
Tinc molts records d'haver ajudat el meu pare
en aquesta cuina,
i prenent el relleu quan va morir.
Aquest lloc sempre em pertocarà.
Pot ser...
...hauríem d'associar-nos.
Podries ajudar-me a dirigir aquest lloc.
Faríem un molt bon equip.
Creus que sóc l'idiota més gran del món.
No.
No, no un idiota.
Només un psicòpata.
- (cridant) - (xoc de l'olla)
Lucy: Per què fas això?
Ja em tens emmarcat. Ho perdré tot.
Per què no em deixes en pau?
Perquè em vas arruïnar la vida!
Lucy: Ho sento. Realment ho sóc.
És massa tard per a això.
Fins i tot si hagués de vendre el teu edifici,
no el pots tornar a comprar.
No tens diners.
Em va dir la teva dona.
Això va ser un error.
Mai hauríeu de posar els peus a la seva botiga o a casa meva.
Lucy: No us sortireu amb la vostra.
Jo tampoc aniré a la presó.
Lucy: Frank, tinc càmeres per tot arreu.
Bé? Estan ben amagats, però estan a tot arreu.
Això vol dir que tinc la teva confessió al núvol,
i no te'n pots desfer.
Només cal deixar el ganivet i rendir-se.
Les càmeres de seguretat no enregistren so.
No tret que ho digueu específicament a la gent de seguretat
que necessites so.
(grunyint)
(tos)
On vas, Lucy?
Disfrutaré matant-te.
Realment ho sóc.
(telèfon vibrant)
(cridant)
(grunyint)
(cridant)
(grunyint)
Lucy!
Lucy, obre la porta!
911. Quina és la teva emergència?
Acabo d'atrapar l'assassí d'Ayden Johnson.
És al meu congelador, viu.
Em dic Lucy Gerhard.
Sóc el xef i propietari d'Evoo al carrer de l'aigua.
Si us plau, afanya't.
(respirant profundament)
♪
(parlant de ràdios de la policia)
Aquí tens la meva targeta. Fes-nos un crit si necessites alguna cosa.
- Ho faré. Gràcies. - Ens veiem.
♪
- Just darrere teu, xef. - Mm-hmm.
Oh!
Oh, això té bona pinta, xef.
- Ho sé. - Vaja. Això és increible.
Ah. On és aquest llapis?
Aquí.
Mantingueu-ho molt recte.
Aquest és el plat d'autor de Megan.
Taula sis.
(exhalant bruscament)
- Bona feina. - Gràcies amor.
Bé.
(xerrant)
♪