Femeia: O, dragă,
Barbat: Pe trotuar.
Pardon?
Vezi că vorbesc cu cineva?
Eu nu te înțeleg.
Frank: Du-te la un spital care ia italieni!
Haide,
Micuțul murdar Dago, hai să mergem! Afară!
Polițistul 1: Unde este tatăl tău? Ai vreo altă familie?
Polițistul 2: Johnny, nu-ți pierde timpul...
maimuțele alea nu înțeleg nimic.
Două zile și e în Câmpul Potter.
New York.
Și de acum înainte, surorile mele, vorbim engleză.
Vom fi întâmpinați în port de un preot pe nume Morelli.
Nu își mai poate gestiona orfelinatul în Five Points,
așa că vom intra în posesia lui,
și dăruiește copiilor abandonați dragostea de care au atâta nevoie.
Dacă vrem să construim un imperiu al speranței,
surorile mele,
se pare că trebuie mai întâi să cucerim New York-ul.
Și așa începem.
Am așteptat destul.
Scuză-mă, cât de mult la cinci puncte?
Nu merge la Five Points la ora asta.
Vă rog, domnule. Nu stim...
Îmi pare rău.
Deschide-ti ochii.
Vezi totul.
Acesta este cine am venit să-i slujim.
Hei!
Francesca Cabrini.
Bun venit in America.
Bărbatul 1: Murdar imediat,
- Pur și simplu vin.
- Ar trebui să le trimitem pe toate înapoi.
La cine te uiți, cobai?
Barbatul 2: Haide. Să mergem.
Episcop: Dacă spui că există o problemă italiană,
-atunci da, exista.
-Una destul de mare!
- Acum, eu... Nu e sigur --
nu pentru tine, nu pentru pupile tale.
Acum, îmi pare teribil de rău
că ai navigat pe Atlantic ca să-l auzi,
dar aceasta este scrisoarea mea pe scurt.
Cabrini: Atunci îl iau ca pe un semn grozav,
nu l-am primit.
Pentru că rămân.
Ah.
Ei bine, uh...
Episcopul: Am luat decizia mea,
așa că mă tem că nu am de ales
dar să te urci pe o barcă și să te întorci acasă.
Acum, biroul meu
ar fi bucuros să vă ajute
în aranjarea unui vapor, dacă asta ar putea...
Cabrini: Am fost trimis aici de Papa.
Nu as vrea sa-l dezamagesc.
Hmm.
Desigur, sunt încântat că Papa vă dorește bine.
Dar vă rog să știți că sunt împuternicit de El
să ia decizii pentru Arhiepiscopie
în întregime așa cum cred eu de cuviință.
Deci, dacă trebuie să rămâneți la New York
este doar pentru că îmi permit.
Este clar asta?
Bine...
Ar trebui să fie bine.
Concetta: Uite, mamă.
Aceasta.
Dar și asta este frumos și costă mai puțin.
Vom economisi la alte lucruri.
Copiii noștri merită tot ce este mai bun.
Vor observa.
Plămânii mei sunt foarte compromisi.
Știu.
Cum spui?
Simptome post-tuberculare...
Putem vorbi engleza, dr. Murphy.
Am nevoie de practică.
Ești norocos că am fost aici în seara asta.
Fac voluntariat doar ocazional.
Dr. Murphy: Înțeleg că vă cunoașteți prognoza.
Mi-e teamă că nu este una veselă.
Medicii îmi spun cinci ani.
Din experiența mea... doi,
poate trei.
-Cinci ar fi un miracol.
In acest caz,
Ar trebui să mă apuc de treabă.
-Asta dacă te odihnești, mamă.
Daca mai ai un astfel de episod...
ar putea foarte bine să spună sfârșitul.
Concetta: Ea este aici.
Nu-ți face griji pentru mine.
Va fi o vreme...
Va fi un moment când voi fi plecat.
De aceea trebuie să înveți
pentru a-ți înfrunta temerile,
pentru a nu continua
ci să conducă.
Și să demonstreze
poti face toate lucrurile,
toate lucrurile în Acela care ne întărește.
Fie că sunt aici sau nu.
Acesta este un loc frumos în care să trăiești.
Acum trebuie să-l umplem cu copii.
Enzo, Paolo...
Ai grijă, mamă, altfel locul ăsta te va mânca de viu.
Și de cât timp ești în America?
Cateva saptamani.
Jenkins: Atunci, presupun că poți fi scuzat
pentru că nu știa că orașul New York
nu se ocupă de a oferi asistență
oamenilor din...
...persuasiunea latină.
Desigur, îți doresc tot ce este mai bun în toate...
Este aceasta
decizia primarului
sau este al tau?
ma scuzati?
Aș prefera să discut despre asta cu primarul,
dacă nu vă deranjeaza.
Episcopul: Arhiepiscopia pur și simplu nu vă permite
să solicite fonduri de la Primărie.
Pentru că sunt italian?
Arhiepiscopia a lucrat cu adevărat mulți ani,
pentru a câștiga sprijinul celor mai înalte eșaloane ale acestui Oraș.
Nu voi pune asta în pericol.
Am nevoie de ajutorul vostru.
Am nevoie de un orfelinat cu mai mult loc,
unde copiii mei pot fi copii,
și nu trebuie să-mi fac griji
că un proxenet îi va lovi în față.
În regulă.
Asta este tot ce pot face.
Contribuție o dată pe an.
Asta ar trebui să ajute puțin.
Dar permiteți-mi să fiu clar,
Tu
nu trebuie să solicite bani de la nicio instituție americană...
sau orice individ american de altfel.
Nu te voi lăsa să te rogi
prin Upper West Side.
Trebuie să solicitați doar italieni.
Tu îmi ceri
finanțează nevoile italienilor săraci...
în întregime de la italieni săraci.
Îți dau un ordin, mamă.
Problema este că trebuie să scriu articole pe care oamenii le citesc.
Știu oamenii
că în America, cea mai mare națiune de pe pământ,
șobolanii o au mai bine decât copiii din Five Points?
Mă îndoiesc sincer de asta.
Atunci clar...
nu am fost la Five Points.
Vittoria, dacă ai fi atât de bună
ca să ia pălăria domnului Calloway.
„Chiar și șobolanii o au mai bine.” De Theodore Calloway.
În ultimele câteva luni,
un grup de călugărițe cu ochi întunecați,
condus de o femeie fragilă pe nume Cabrini,
și-au asumat riscul de a intra
anumite locuri interzise
unde nici măcar poliția nu îndrăznește să intre.
Pentru fiecare copil,
Cabrini face o promisiune,
„În curând vom avea un pat pentru tine.”
Acești copii vin acasă cu noi în seara asta.
Ei învață în engleză,
ca să poată fi cetățeni americani,
cei grozavi,
mândri de pământul în care trăiesc acum.
... va fi întotdeauna protejat de guvern.
Și cântă în italiană,
ca să poată fi mândri de pământul din care au venit.
Ea imbunatateste acesti naufragiati
cu o demnitate pe care părinţii lor nu au cunoscut-o niciodată.
Căci ea crede în rănile pe care le au acești copii
poate fi vindecat doar prin iubire,
şi printr-o educaţie a inimii.
Luați cazul
a micului renunţ
al cărui cadavru a fost găsit pe stradă
de unul dintre orfanii lui Cabrini.
Nimeni nu a făcut un pas înainte ca familia fetei,
așa că Cabrini și copiii ei au revendicat-o ca fiind a lor.
Draga cititorule,
New York-ul este construit pe morți.
șinele ei puternice,
tunelurile ei...
străzile ei strălucitoare,
toate sunt așezate pe o piatră de bază de os de imigrant.
Acest os nu este și al nostru?
Nu am ajuns toți ca imigranți?
Nu le datorăm acestor copii -- copiii noștri?
-- o viață mai bună decât a unui șobolan?
Draga cititorule,
ce fel de New York vrem?
Cel imaginat de Primărie,
unde italianul este fără voce,
pus în carantină în mahalale?
Sau vrem New York-ul pe care și-l imaginează Cabrini...
unde italianul este egalul nostru în demnitate,
iar copiii lor au șansa de a trăi?
Cabrini: Aici.
Concetta: Oh, dar arhiepiscopul nu a spus...
Arhiepiscopul ne-a ordonat să nu cerșim aici.
Cabrini: Deci nu vom face.
În schimb, vom locui aici.
Deci nu avea nevoie de permisiunea ta.
Nu chiar așa funcționează ea.
Așa că ai lăsat o femeie să te împingă,
o italiancă.
--Așa vă conduceți Biserica?
Am tot Upper West Side
coborându-mi pe gât.
Ei se uită pe fereastră,
si ce vad?
Un val de murdărie cu pielea brună
defilând pe strada lor,
cu o călugăriță
ca piper-piper al lor.
Dar nu te înșela,
nu este vorba despre un cartier.
Este vorba despre New York.
Este vorba despre genul de New York pe care ni-l dorim.
Despre New York-ul nostru.
Un far de prosperitate.
Undeva, cumva,
trebuie trasă o linie.
Ei bine, eu sunt un cioban, domnule primar.
Și, poate în mod incomod,
italienii sunt printre turma mea.
Și oamenii din Crown Heights
și Corcoran's Roost,
nu sunt ei printre turma ta?
N-ar fi păcat
dacă s-ar obţine câteva permise între toţi acei oameni buni
și noile biserici pe care le merită?
Și toți acești copii irlandezi
pe subvențiile lor de oraș,
granturile mele
— O să lăsăm câteva
„este” umflat aici
iti sta in calea tuturor?
Un cioban ca tine,
un păstor bun...
știe unde sunt oile lui.
De jos în sus, Excelență.
O, vino acum...
ești un irlandez bun, de jos în sus.
Inspectorul Hennessy, Departamentul Locuințe.
Concetta: Poate vă pot arăta sălile de clasă, inspector...
Bine...
Felicitări,
ai încălcat 14 coduri de oraș
și a umplut 71 de copii
într-un spațiu adecvat pentru 20.
Italienilor le place să stea aproape.
Este insalubre.
Atunci cu siguranță ai vrea să inspectezi
beciurile unde locuiau.
Ceea ce aș vrea să faci este să-ți păstrezi crima
și murdăria ta din acest cartier.
Ce crimă?
Aveți la dispoziție șapte zile pentru a face toate modificările
și plătiți toate amenzile sau veți fi evacuat imediat.
La ce ora,
te poți întoarce la cinci puncte,
împachetați-i acolo ca heringii într-un butoi.
Ai acționat în neascultare directă, mamă.
Mi s-a ordonat să nu solicit americani,
și nu am făcut-o.
America a venit la mine.
Oh, asta e inteligent.
Dar te-ai rătăcit în ape
care sunt mult prea adânci pentru tine.
Poate ai putea fugi din nou la ziare,
poate ai putea strânge suficient pentru a plăti amenzile,
dar primarul va găsi o cale să te scoată
-- dacă trebuie să-și planteze turbulenții
un cadavru în curtea ta, te va scoate afară
-- iar copiii tăi se vor întoarce imediat la groapa de gunoi.
Acum, nu vreau să văd asta mai mult decât o faci tu.
Deci, am o propunere.
Iezuiții dețin o proprietate chiar la nord de aici,
unul de care ar fi dispuși să se despartă cu reducere,
dar numai pentru cauza corectă.
Sunt cincisprezece acri,
vederi la Hudson și cameră de joacă.
Știi că nu mi-aș putea permite asta.
Cât de mult vă puteți permite?
Ai venit să-mi faci joc de mine...?
Lasă-mă să întreb așa
-- cât ai acum în contul tău bancar?
Nouă sute șaisprezece dolari și doisprezece cenți.
Mai ales bănuți.
Să-i spunem o mie,
O să fac diferența.
Și iezuiții vor accepta, dar...
proprietatea are un anumit...
Ei bine, este o provocare.
Deci ce zici să discutăm
că cât timp suntem acolo, nu?
Hmm?
Bine...?
Voi fi îngropat aici.
Pot să ne întâlnim la trăsură?
Episcopul: Da, acestea sunt fântânile.
După cum am spus, există o provocare.
Cabrini: Nu este apă? Deloc?
Iezuiții au cheltuit mulți bani căutând.
Dar aveau 300 de oameni.
Mult prea multe pentru a fi susținute fără fântână.
Dacă îți menții cifrele scăzute,
poate gasesti o cale.
Iezuiții au eșuat.
Asta nu înseamnă că vom face.
Cabrini: Iezuiții au săpat aici,
iar pe partea de sud.
Deci vom începe din nord.
Au săpat la fiecare cincisprezece metri,
va trebui să săpăm la fiecare zece metri.
Umilia, stabilește două schimburi,
și mergi spre sud.
Copiii mai mari pot ajuta și ei
când sunt liberi de la curs.
Între timp, vom face râul să lucreze pentru noi.
Vrei să mi te alături?
Ține asta strâns.
Mamă!
Am nevoie de cineva care să meargă la Muntele Carmel.
Acum! Spune-le că am nevoie de morfină și cloroform!
Și doctori!
Concetta.
Concetta: Pot să plătesc, te rog.
Asistenta: Nu suntem un magazin de provizii.
Dar avem nevoie de ajutor!
Îmi pare rău. Nu putem ajuta.
Avem nevoie de medici! Vă rog!
Oamenii mor!
Dr Murphy: Explozia l-a împins pe Morelli peste margine.
Din cate pot sa spun,
spitalul e falimentat.
Plănuiește să o închidă, să se întoarcă în Italia.
Dar au nevoie de acel spital.
Chiar dacă este doar un loc de moarte.
Mai mult sau mai puțin de asta am venit.
Știu că e o nebunie să mă gândesc la asta...
dar daca cineva ar putea sa faca o incercare...
ai fi tu.
Trăim găleată cu găleată, dr. Murphy.
Nu m-aș putea ocupa de un spital.
Iată adevărul rece și dur.
Dacă acesta ar fi fost Spitalul Mt. Carmel,
Enzo ar fi în viață.
La fel ca mulți dintre acești bărbați.
Prânzul meu începe într-o oră și cincizeci și trei de minute,
nu este suficient timp pentru a enumera toate motivele
această bancă nu va acorda niciodată un împrumut cuiva care caută,
miroase, umblă sau vorbește ca tine.
Dacă îmi ceri permisiunea,
Nu te voi opri.
Dacă îmi ceri sfatul,
Cred că latri nebun.
De ce măcar să o luați în considerare?
Pentru că au murit oameni care nu ar fi trebuit.
Cum putem dormi știind asta?
Am nevoie de fonduri.
De la americani!
Nu.
Vă pot ajuta?
Sunt aici să-l văd pe signore DiSalvo.
Îmi pare rău, dar domnule DiSalvo
nu acceptă oaspeți neinvitați.
Sunt sigur că nu va deranja!
Pentru americani, marele Verdi, Puccini,
Michelangelo, DaVinci,
sunt un singur lucru.
Bărbații care sapă tuneluri,
mor fără doctor,
aceşti bărbaţi sunt cu totul alţii.
Săracii bărbați,
din Sicilia,
cum ai fost.
Trebuie să arătăm Americii că suntem cu toții oameni demni.
Asa cum suntem intr-adevar.
Dar mi-e frică
Nu voi participa la aventura ta.
Acum, dacă mă scuzați
e timpul să merg la operă.
Este vorba despre a-ți ajuta oamenii...
Nu am întârziat niciodată la teatru
și astăzi nu va fi primul.
Dar trebuie să înțelegeți, aceasta nu este o problemă pe care o puteți doar...
Nu Nu NU.
-- trebuie să înțelegeți.
Nu voi participa niciodată la nicio schemă
care implică... biserica.
Arată-o.
Seara George.
Cabrini: Dr. Murphy. - Da.
Pot să am un moment?
Nimeni nu va investi într-un spital eșuat,
într-o clădire infestată de șobolani care a fost cândva bordel.
Dar am putea găsi un spital ca acesta, unul grozav.
Cum am începe?
Am avea nevoie de o clădire adevărată
cu un consiliu de administrație format din oameni de influență,
care sunt şi fii ai imigranţilor
-- irlandeză, poloneză, evreică.
Îmi poți prezenta astfel de bărbați?
- Tatăl meu a venit aici din Irlanda să lucreze șinele.
Manopera ieftina,
de unică folosință,...
la fel ca italienii din acea stație de pompare.
Cred că oricine a venit aici pe o barcă, oricine,
Le datorez o mână.
La fel și maica Cabrini.
Când am coborât din barcă,
domnilor, nu cu mult timp în urmă,
A trebuit să învăț cuvinte care nu erau în dicționarul meu.
există porcușor de Guineea
Cuvinte spuse cu atâta dispreț, atâta ură,
că tăiau exact ca un cuțit.
Când tații tăi au venit pentru prima dată aici
nu trebuiau să învețe și ei cuvinte
precum Kike, Mick, Polack?
Și chiar și acum,
în acest cartier frumos --
nu mai auzi
acele nume șoptite la spatele tău?
Vă rog să luați acele nume și să le transformați într-un spital.
Propun achizitionarea acestei proprietati
și renovându-l pentru 400 de paturi,
cu servicii suficient de fine pentru a-i atrage pe cei bogați.
Taxele pe care le câștigăm aici,
folosim pentru a finanța nevoile
a imigrantului fără nimic.
Care va fi tratat și de cei mai buni medici,
pentru ca America să învețe
suntem mai mult decât Kike și Polack și carnea de măcelar.
Dar nici măcar nu ai fonduri
pentru a susține spitalul în Five Points.
Începeți misiunea și vor veni mijloacele.
Această misiune începe în seara asta,
în această cameră,
cu voi, domnilor...
sau nu începe deloc.
Domnilor, v-ați întâlnit cu toții?
Vă mulțumesc că sunteți aici.
După cum puteți vedea...
...pediatrie.
Dr. Murphy: ... și dacă Abrams face un angajament
Nu văd niciun motiv pentru care colegii lui
nu ar urma exemplul.
Nu va pune zgomot în totalul general, dar...
este un început.
Dr. Murphy...
vezi dacă mai poți adăuga un zero la gajul lui.
Sunt 200 aici.
Și cu angajamentele venite în această săptămână,
este... 617-
Oh nu! Te rog, nu mă băga în închisoare. Vă rog!
Nu, fără închisoare! Au nevoie de tine să le cureți toaletele.
Bărbatul 1: Luați bani de la un copil?!
Polițistul: E timpul să curățăm parcul!
Ieși afară, Dagos!
Du-te, du-te!
Esti arestat.
Jenkins: Ei bine,
în numele primarului,
Îți promit că aceasta este ultima dată când New York-ul va avea loc
vezi un festival italian.
Amenzile, inclusiv cele care au participat la arestarea dumneavoastră,
se ridică la 3.111 dolari,
care se întâmplă să fie exact suma pe care am colectat-o.
Este ziua ta norocoasă.
Trebuie să vorbesc cu primarul.
Jenkins: O, tu?
Cabrini: Acești bani sunt ai săracilor!
Voi vorbi cu primarul, signore!
Cine naiba te crezi?
Sunt o femeie!
Și eu sunt italiană!
Și am terminat cu omuleți ca tine!
Cu inimile de mărimea unei alune!
Jenkins: Ofițer Rentschler!
Prea orb pentru a înțelege adevărul!
Să știi că toți suntem ființe umane!
Suntem toți la fel!
Copii ai lui Dumnezeu!
Și ne concediezi pe propriul tău risc!
Jenkins: Ofițer,
te rog escortează această Guinee
înapoi la Five Points de care îi aparține.
Cabrini: Pot să merg singur!
Episcopul: Te-am avertizat!
Dar ai fost orbit de ambiție!
Ambiție goală!
Ai ales să nu mă asculti
și acum acțiunile tale
au devenit problema Arhiepiscopiei,
si sufletele aflate in grija mea!
Nu mi-ai lăsat de ales
ci pentru a vă informa că instituţiile dumneavoastră
urmează să fie desființate,
iar tu și surorile tale să te întorci în Italia.
te asigur
că Arhiepiscopia
îți va gestiona secțiile în mod corespunzător.
Te referi la copiii mei.
Misiunea ta s-a încheiat, mamă.
Misiunea mea abia a început.
Mama Cabrini-
Îmi ceri să-mi distrug casele
și fugi înapoi în Italia ca un criminal.
Ai fost arestat, nu-i așa?
Această problemă va fi cu noi peste o sută de ani.
Nu are rost să lucrezi singur
până la moarte încercând să o schimbe.
Unele lucruri nu se schimba niciodata.
Iartă-mă dacă nu am puterea să gândesc ca tine.
Ei bine, în ciuda asta, italienii
au supraviețuit fără tine,
și cumva vor continua să facă asta.
Trebuie să pleci din New York și să nu te mai întorci niciodată.
Acesta este un ordin de ascultare.
Cabrini: Este un ordin de ascultare și trebuie respectat.
Corrigan ne-a dat 30 de zile,
Intenționez să le folosesc.
În lipsa mea, Concetta va gestiona toate operațiunile din New York.
Până când auzim altfel,
vom continua munca pe care am început-o.
După cum spune mama, avem destul timp să ne odihnim în Rai.
Deci, să ne întoarcem la muncă.
Suntem supraviețuitori...
nu suntem?
Noi suntem.
M-ai lua cu tine?
Suntem îndrăzneți,
sau murim.
Episcopul: Maica Cabrini!
Cabrini: Altceva.
Ce onoare că ai venit să ne saluti.
Se poate?
Nu, mulțumesc. Eu pot sa conduc.
soră.
Episcopul: Când eram băiat,
-Aș sta într-un salon
-cu tatăl meu și prietenii lui.
-Toți proaspăt din Irlanda, toți analfabeti.
Și
când whisky-ul l-a lovit pe tatăl meu,
m-ar fixa
cu ochii lui albaștri și spune:
„Ascultă-mă, băiete Mikey,
generația noastră
sapă tot tunelul sângeros din vechiul Baraj Croton.
Așa că, băieții, puteți bea apă rece de la robinet.
Și să nu uitați.”
Ei bine, nu am uitat niciodată.
Te rog să nu crezi că nu înțeleg.
Sau că nu o fac la un anumit nivel
admira ceea ce faci.
Dar te rog să știi, mamă,
că ai bătut cuibul de viespi.
Și nici eu, nici Papa
te poate proteja de ceea ce poate veni.
Bună dimineața, domnule Merton.
Francesca Cabrini.
Sa incepem?
Desigur, jumătate dintre muncitori trebuie să fie italieni.
Italiană? Nu Nu NU. Îmi pare rău, soră.
Am construit Roma, sunt sigur că putem construi un spital.
Mi-e teamă-
Nu este negociabil.
Și toți muncitorii -- inclusiv italienii --
trebuie să primească același salariu.
Vom vedea ce are de spus Dr. Murphy despre asta.
Va trebui să faceți cum vă spun, domnule Merton.
Și de acum înainte, surorile și cu mine dormim aici.
Nu, nici un Mântuitor...
Am o favoare de cerut, dle Calloway.
Cabrini: Mă voi vedea cu primarul.
Acum, domnule Jenkins.
Nu-l vei vedea niciodată pe primar.
Dl Calloway vrea o poveste pe prima pagină.
Și mama este singura care o reține.
Așa că aș face cum spune ea.
Jenkins: Domnule primar.
Maica Cabrini.
Cabrini: Onorată Instanță.
Unde e Calloway?
Cabrini: Aș dori să vorbesc singur cu primarul, domnule Jenkins.
- Știți de ce sunt aici, domnule primar?
Primarul: Nicidecum.
Sunteți la curent cu incendiul de la șantierul meu?
Primarul: Dacă aș fi ținut la curent cu fiecare incendiu din asta...
A fost incendiu.
Unitatea de detectivi este la etajul trei.
Mai este ceva cu care te pot ajuta?
Cabrini: Au fost aproape pierdute vieți...
Și sunt dispus să cred
că oricine a făcut asta
am crezut că locul era gol.
Atenție, mamă.
Nu sunt aici să acuz.
Domnul Calloway, însă, are propriile lui idei.
Cred că sunt amenințată de o călugăriță.
Cabrini: Dacă domnul Calloway...
Domnul Calloway este un nenorocit mincinos!
Cabrini: Domnul Calloway este un prieten.
Cine ar fi încântat să audă că ți-ai oferit sprijinul
în spatele spitalului meu
și munca bună de-
O, nu, nu, nu!
Dacă crezi că o să intri aici și să-mi spui...
Vreau cel mai bun spital!
Pentru oamenii tăi
si pentru a mea!
O, ce putregai!
Cabrini: S-ar putea să crezi că suntem animale leneși, murdare,
dar într-o zi, mai devreme decât crezi,
va fi un italian în acest birou!
- Și nu o va curăța!
-Va conduce New York-ul.
Pentru că majoritatea acestor „Dagos”
sunt deja americani!
Urmează alegeri, nu-i așa?
- Susține-mi munca acum,
iar tu vei avea loialitatea lor.
Asta promit.
Și dacă nu pot avea sprijinul tău,
Mă voi mulțumi cu protecția ta.
Domnul Calloway va fi foarte bucuros să audă asta,
la fel și alegătorii celor cinci puncte.
Și am crezut că ești nou la asta.
Da, te rog.
Acum, trebuie să știu că acesta este sfârșitul tuturor incendiilor,
de orice fel.
Și sunt dispus să te cred pe cuvânt,
pentru că ești un om bun,
iar oamenii de treabă nu mint pe călugăriţe.
Păcat că ești femeie, mamă.
Ai fi făcut un om excelent.
Oh, nu, domnule primar.
Bărbații nu ar putea niciodată să facă ceea ce facem noi.
„Un imperiu al speranței”, de Theodore Calloway.
Draga mea prietenă, Frances Xavier Cabrini,
a ajuns la New York cu nimic altceva decât cu o valiză mică
si cateva surori...
și a devenit unul dintre marii antreprenori ai timpului ei.
Primul ei spital...
construit în mijlocul fumului de controversă --
în curând a fost considerat unul dintre cele mai bune din tot New York-ul,
și a fost o sursă de mândrie și de vindecare
și speranță pentru imigranții tuturor națiunilor.
Cabrini și surorile ei au fondat sute
de spitale, orfelinate, școli,
și centre de ajutor din întreaga lume...
pe fiecare continent...
inclusiv instituții adânci în China.
A fost cel mai mare imperiu caritabil
lumea a știut vreodată -
o realizare egală cu aceasta
a oricărui Rockefeller sau Vanderbilt.
Și toate instituțiile ei erau conduse de femei.
Cabrini a continuat să sfideze moartea
până la vârsta de 67 de ani.
A fost înmormântată la marele ei orfelinat
mult deasupra Hudsonului,
exact cum a prezis ea.
A fost canonizată
la Bazilica Sf. Petru din Vatican.
Piața mare --
peste care trecuse singură
cu mulți ani înainte -
a fost împachetat până la explozie.
Exact când Cabrini îşi înfăşurase braţele
în preajma imigrantului uitat,
America a îmbrățișat-o acum ca pe una dintre ei.
O sărbătoare a avut loc în cinstea ei la
Câmpul soldaților din Chicago,
în timp ce alte sute de mii
ascultat la radiouri din toată țara.
Cabrini a fost primul sfânt american,
și este patronul tuturor imigranților.
Și chiar și acum ne roagă să întrebăm...
ce fel de lume ne dorim?
Și ce vom face pentru a o atinge?