Hur långt är det kvar?
- Farbror Ammon, hur långt måste vi gå? - Tills jag säger att vi har gått färdigt.
Vi kan väl stanna och vila?
Det här duger.
- Vad är den till för? Att gräva vad? - Gräva en grop.
- Jag är inte här för att gräva åt dig! - Du är bara här för att du snokade.
- Men varför måste jag gräva en grop? - För att jag säger det. Ta den!
Det är färdigt. Jag är hungrig.
Ät, då.
- Gör du mig inte sällskap? - Jag är inte hungrig.
Var inte arg, farbror. Jag menade inget illa. Jag är bara trött och hungrig.
Jag är inte arg, men du skulle inte ha snokat.
Det här var ingenting du skulle se. Därför är du här nu.
Den här resan skulle jag ha gjort ensam.
Rör den inte.
Det är ju bara en låda. Vad är det med dig?
- Vad händer nu? - Nu begraver vi den.
Begraver den? Har vi gått i två dagar för att gräva ner en låda?
Ja.
Varför?
- Du har väl hört berättelserna? - Ja.
Då vet du varför.
Kom igen. De skrämmer barnen med dem, bara.
De är sanna.
De kommer att finna den.
Gör som du vill, gamle galning. Begrav den, om det känns bättre då.
Ingen kommer att finna den här ute.
Den har hittats förr och kommer att hittas igen.
Det finns bara ormar och skorpioner här. Vilken galning letar efter en låda här?
Den här lådan vill bli funnen.
Nästa gång du vill lära mig en läxa, kan du väl göra det hemma?
Du behövde inte släpa med mig hit. Folk lär skratta när vi kommer tillbaka.
- Ingen får veta varför vi kom hit. - Det kommer ingen att få veta.
- Det finns de som vet. Det får inte ske. - Vilka?
LOS ANGELES NUTID
Fan också.
Jaha. Då var det dags.-Hallå?
- Molly, det är jag. - Hej, jag. Börjar du tidigt idag, jag?
Jag har varit på nätet och kollat sajterna. Vi är inte på topplistorna.
- Varför ringer du mig? - Vem ska jag annars ringa?
Lugna dig, så du inte får slag. Det kommer att ordna sig.
- Jag vet. Förlåt. - Det här skulle ju vara kul.
- Jag vill bara att det blir en bra säsong. - Det blir det.
- Jag är på kontoret snart, jag är på väg. - Vakta telefonen, det kanske vänder.
Okej, vi ses snart.
Letar du efter något särskilt?
Inte direkt, jag tittar bara.
Du har otroliga grejor här. Är allt äkta?
Ja, det är det. Därav priserna.
Herrejävlar.
För de flesta är den där drömfångaren-
- inte mer än en dekoration. Något att sätta på verandan.
Men för en enda person, rätt person-
- någon som plågas av mardrömmar, till exempel, är den nästan ovärderlig.
Jag tillhör nog inte din vanliga kundkrets, men butiken talar till mig.
Otroliga grejor.
Har du hört talas om "escape rooms"?
Jag driver ett populärt här i stan, "Deranged". Har du hört talas om det?
Det är rätt häftigt, du borde prova någon gång.
Jag letar efter något som ger lite krydda, något speciellt.
Förstår du? Jag måste ligga steget före...
- ...konkurrenterna. - Ser du något som faller dig i smaken?
Ja, det gör jag faktiskt. Vad är det där?
- Ingenting du är intresserad av. - Jo, faktiskt. Den är otäck och bra.
- Ja, men den är inte till salu. - Är du säker?
Vad missar jag? Du säljer väl saker här?
Ja, och vissa saker säljer jag inte.
Lådan är ingen leksak, ingen dekoration.
Prova en av gjutjärnsljusstakarna.
Den gör underverk för ditt rums atmosfär.
- Nej, jag har fastnat för den där lådan. - Man brukar göra det.
- Har den voodoo-krafter? - Voodoo har inte med saken att göra.
- Lådan har en mörk historia. - Du övertalar mig mer och mer.
Den kallas för skallkistan.
Den anses vara, bland de som kan sin sak-
-ett av världens mest förbannade föremål.
I klass med tavlan av den gråtande pojken och Annabelle-dockan.
- Den från filmen? - Nej, den äkta.
Hur lyder berättelsen?
Ingen vet varifrån den kom eller vem som gjorde den, men den ska husera en demon.
En mycket gammal. Allt är väl, så länge lådan hålls stängd.
Det gör den. Alltid.
En demon, alltså? Tror du verkligen på det?
Demoner finns. Det har ingenting med tro eller misstro att göra. Det är bara.
- Varför förvara något så farligt här? - Hellre här i säkra händer...
...eller i händerna på de som inte förstår eller respekterar den kraft den huserar.
- Nämn ditt pris. - Inte till salu.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Hallå?
Ja, det vet jag. Absolut.
Visst.
Blöt inte ner den och vad du än gör, mata den inte efter midnatt.
Okej, ring upp mig.
Säg inte att jag inte varnade dig.
- Kan inte prata. Jobbar. - Jaså, heter det så nu?
Jag kan inte recensera spel jag inte har spelat. Är du klar?
- Vill du verkligen att jag är klar? - Vi måste sticka om två minuter.
- Måste vi verkligen gå? - Ja. Du kommer att älska det. Jag lovar.
- Det tvekar jag på. - Var inte sotis på min kärlek till skräck.
- Jag tänkte ha den tröjan ikväll. - Jaha, då får du väl komma och ta den.
- Det är nivå sex, vet du hur svårt det är? - Glöm det.
Fan också.
- Tjena, har ni gått än? - Inte än, vi går strax.
- Jag måste nästan släpa med mig Angie. - Vänta lite.
- Hej. Snygg dräkt, verkligen skrämmande. - Lustigkurre.
- Jess, Ben är här! - Okej, jag kommer strax.
- Ni, då? - Jag hämtar Jess nu.
- Schyst, vi ses där. - Ikväll frågar jag om hon vill bo ihop.
Är du säker på det? Jag tycker att du är galen.
- Ska du ge upp ditt territorium? Modigt. - Ja, jag älskar henne ju.
Tjena!-Jag måste lägga på.
- Hej. - Hur länge har du...
- Vad hörde du? - Jag? Vad jag hörde? Ingenting.
Okej, vad bra.
- Kör hårt. Hon är en av de bra. - Jag vet.
- Okej, jag kommer. - Hej. Ha det så kul, ni två.
- Du ser fantastisk ut. - Du är lätt att tillfredsställa.
När det här är över kan vi väl gå ut och äta, bara vi två?
Verkligen? Vad trevligt.
Det är trevligt att vara ensamma utan cirkusen Jeff och Angie.
Lite tid att sitta och prata eller så.
- Vad vill du prata om? - Ingenting, bara...
- Herregud. Du är gravid, eller hur? - Nej, ingenting sånt.
Men jag har fru och två barn i Wisconsin. Jag kallar dem mina små kesoklumpar.
Är det lugnt?
Jag beställer det dyraste de har, men ja. Det är lugnt.
Okej, Jason? Michael? Pennywise, då?
- Du tar livet av mig. Byt århundrade. - Va? Vad snackar du om?
Jag såg det där. Jag vill rädda din pojkvän från ännu en tam dräkt.
- Igen. Du vet vad jag pratar om. - Ja, jag vet vad du pratar om.
Wheeler från "Oz-En fantastisk värld" är en klassiker.
- Påminn mig om vad du gick som förra året. - Det behöver man knappast påminna om.
- Älskling, påminn honom. - Då ska vi se.
Du var... Vad var du? Jo!
- Den där åsnemannen. - Felaktigt.
Jag var Craig, den maskerade mördaren från "You're Next".
Så originellt. Köpte du masken på barnavdelningen ihop med alla 16-åringar?
Kul. Det var en modern skräckfilmsklassiker.
- Det varken var det eller är det. - Lugn, de tröttnar snart.
- En modern klassiker. - Det är en motsägelse.
- Ta en. Ge dem till dina vänner. - Är sånt här verkligen populärt?
Escape rooms? Självklart. De har tagit sig de senaste åren.
Nu börjar de verkligen ta fart.
Är de läskiga? Jag är ingen skräckfilmsfantast som de.
Alla är inte skräckbaserade, som vårt, men vi låg först på listan av en anledning.
Ni kommer att ha dödskul.
- Förlåt. Jag har betalt för att säga så. - Gamla skräckfilmer är äkta skräck.
- Inte bara CGI. - Din mamma var en klassiker direkt.
- När jag träffade henne var hon så vacker. - Din jävel.
Jeff? Brice, trevligt att träffas. Jag har läst dina artiklar.
- Du har god smak i skräck. - Vissa har inte samma tur. Eller hur, Ben?
- Och du är? Angie. Då måste du vara Jess. - Ja. Hej.
Välkomna. Klockan är åtta, det är er tur. Vi är punktliga, om inte annat.
Tiden är oss ständigt närvarande, och snart även hos er, där inne.
- Följ mig. - Vad drar ni in mig i?
RJ.
- Du ska redan vara där inne. - Jag är på väg.
- Gör chefen en tjänst, rök inte på. - Det hjälper mig in i rollen.
- Du är ju inte skådis. - Inte du heller.
- Nästa pilotsäsong slår jag igenom. - Skitsnack. Ursäkta, vad sa du?
- Lönen är inte hög nog för det här. - Här, ta en minttablett.
- Ha det så kul. - Ja.
Konceptet är enkelt. Hitta ett sätt att låsa upp dörren och gå ut.
Det är allt. Ni har 55 minuter på er.
Rummet är fullt av ledtrådar och gåtor som ni måste lösa för att komma ut.
Samarbeta. Överanalysera inte.
Med det sagt kan allt, hur subtilt det än är, vara livsviktigt.
Och kom ihåg: Varenda sekund räknas.
När vi väl låser in er blir ni kvar där inne.
Varken telefon eller trådlöst nätverk fungerar, så era telefoner är värdelösa.
Det är ljudisolerat, så grannarna inte irriteras av era skrik.
Den enda vägen ut är att följa ledtrådarna. Är ni beredda?
Nu kör vi.
Låt spelet börja! Följ nu min röst ner i helvetet.
- Ska det här vara en dejt? - Hur länge måste vi ha huvorna?
- Ta av er dem. - Herregud.
Såja.
Vilken knäppgök kommer på sånt här?
- Hur kan folk inte älska skräck? - Din nörd. Tur att du gottgör det.
Jag har det i blodet. Förhoppningsvis blir det film av vårt manus-
- och vi får ta plats bland genrens giganter.
- Kan jag få kaffe, tack? - Så mycket betalar du mig inte!
Visst.
Okej. Kom hit.
Mitt namn är Richard Doyle.
Lyssnar ni på det här så är jag nu död.
Min kropp kommer aldrig att hittas, min son har nog gjort sig av med den-
- som han gjorde med de andra, inklusive sin mors.
Jag försökte stoppa honom, det gjorde jag. De såg varningstecknen tidigt.
Jonathan är inte normal.
Hans hjärna är trasig, skruvad.
När jag ser honom i ögonen ser jag ingenting, bara tomhet.
Han är, i varje bemärkelse, ond.
Det här var hans mördarrum. Ett ställe fullt av smärta och lidande.
Ibland känns det som att rummet lever och iakttar mig.
Som om hans förlorade, skruvade själ absorberats av väggarna.
Jag har gjort mitt bästa för att låsa in honom här, i kropp och själ.
Vad ni än gör, släpp inte ut honom!
Ta er ut innan han tar er, för det gör han.
Det är bara en tidsfråga.
Då var det dags.
- Okej, var börjar vi? - Se er omkring, allt är ledtrådar.
- Jag sitter på Facebook så länge. - Det finns ju inget trådlöst nätverk.
- Skynda på, jag är redan uttråkad. - Lugn, jag är expert på sånt här.
Biljetterna har släppts till "The Thing" på 35-millimetersfilm. Ska vi gå?
Ja, den är bättre än originalet.
- Va? Nyinspelningen sög ju. - Jag pratar om John Carpenters version.
Det var en nyinspelning av en film från 1954. Det visste du väl?
- Ja, självklart. - Ställ dig i skamvrån. Jag är besviken.
Du är ju mörkrädd.
Okej, vi listar ut vad vi ska göra.
Titta efter mönster eller något ovanligt. Sakers placering.
- Två stolar, upprätta. - Ser man på?
En bokhylla med en massa böcker.
Tre svarta nitar på skeppet.
Här har vi ett skåp. Det sitter ett lås på det med tre siffror.
666.
Vad var det?
Det kom från den mörka sidan.
- Du kan väl gå och kolla? - Efter dig, lustigkurre. Gå, du.
Backa, fegisar. Jag fixar det.
- Vi har hittat Jonathan. - Vem är Jonathan?
Jonathan. Sonen som har mördat sina föräldrar.
- Jaha. Jag hörde väl inte på. - Så oväntat.
Vad ska han göra? Ska han bara stå där och försöka skrämma oss?
Jag vet inte.
Han är inte särskilt pratsam.
Den här var schyst.
Ingenting.
- Hittar du något? - Nej, om du inte vill göra pannkakor.
Det står grejor på den här hyllan.
- Ett sudd. Okej, jag har gjort mitt. - Tack så mycket.
Är burkarna tomma? Vi har ett mönster på låset: Röd, grön, blå.
Röd, grön, blå.
Röd, grön, blå. Okej.
- Herregud! - Pappa Doyle. Bra fynd, Angie.
- Blev det just väldigt kallt här inne? - Ben, din flickvän fryser.
Såja.
Mästaren. Två guldmynt. Definitivt en ledtråd.
Okej.
Hallå, kolla här.
- Och... Vad? - Knoppen saknas.
- Det kallar jag en ledtråd. - Det kallar jag uselt hantverk.
- Alla detaljer räknas. - Noterat, mästare.
- Jag älskar när hon kallar mig det. - Skulle det inte vara läskigt?
- Det känns som att skriva högskoleprovet. - Var inte det läskigt?
- Jag hör inte telefonen ringa. - För att den inte gör det.
- Det är illa. Det borde vara kö. - Lugn, säsongen har just börjat.
Exakt. Det bör ringa konstant under öppningshelgen.
Vi är inte så heta längre. Det finns andra escape rooms i stan.
- Blir det som förra året, så är det över. - Du kan inte vinna varje år, grabben.
- Vi blev etta ett år, det är imponerande. - För två år sedan!
Man måste vara relevant.
Okej, jag är dålig på att peppa folk, så nu får vi det avklarat.
Du är för hård mot dig själv. Det är ditt jobb, inte den du är.
Nu är det det. Jag förlorade min fru över det. Vem är jag utan det?
- En hederlig kille som gör ditt bästa. - Hederlig?
Tycker du verkligen det?
- Såg du lådan jag kom med förut? - Den med dödskallen på?
Jag köpte den i antikaffären runt hörnet.
Hon sa att det är ett av världens mest förbannade föremål, med en demon i.
Jag måste få hit folk och betala räkningarna.
Är du uppmärksam på skräckfilmerna du tittar på, herr skräckkung?
Man ger sig aldrig på såna där skumma, övernaturliga grejor.
- Aldrig. Vad? - Jag trodde inte att du trodde på sånt.
Om en demon kommer ut och anfaller oss, så ber jag om ursäkt. Jag lovar.
Jättekul.
Ju större rädsla, desto större upplevelse.
Tack för att ni ringer "Deranged", det är Molly. Jaha. Hej, mamma.
- Ja, det är lite segt här. - Dra åt helvete.
- Hur mycket tid har vi? - 46 minuter och det räknar ner.
Herregud, har någon kollat det svarta kassaskrinet? Silverfärgat lås.
- Vi behöver en nyckel. - En rund nyckel.
En rund nyckel. Var skulle jag vara om jag var en nyckel?
Okej. En rund nyckel.
Grabbar, jag har något åt er.
- Jaså, vadå? - Det är symboler här och former där.
Vilken blick, Columbo.
Nu funderar vi tillsammans på vad mönstren har gemensamt och hur vi kommer ut.
Jag blir så stressad. Försöker du stressa upp mig, älskling?
- Jag blir ett lejon när jag är stressad. - Det behöver du inte min hjälp med.
INGEN VIDEOSIGNAL
Vad fan?
Gud, jag glömde att han var här inne.
Oj.
- Han är närmare nu. - Va?
Han stod mot väggen, eller närmare den.
Jaha, okej. Jag fattar.
En kompis berättade om ett liknande escape room, med zombies eller nåt.
Vår vän här, vi kallar honom stygnansiktet-
- sitter fast i väggen med en kedja. Prick var femte minut eller så...
- ...får han mer kedja och mer rörlighet. - Kommer han närmare oss.
- Kommer han fram innan vi kommer ut... - Vadå?
Då dör vi. Eller förlorar.
Okej, nu är insatserna högre. Kom igen, vi måste ut härifrån.
Okej, vi har mönstren på tavlan. Vi måste titta efter trianglar.
Färgerna betyder något. Röd, grön, blå.
- Vadå? - Jag har ingen aning.
Vad som helst. Vad som helst med färgerna.
Överanalysera inte, se er bara omkring. Färgerna finns här någonstans.
Fan, okej. Tänk efter.
- Jess, hittar du något? - Ingenting uppenbart.
Bara en massa normala böcker.
Inga koder i dem, det saknas inga sidor eller så.
Vad du sugs med, jag blir imponerad.
Du vill ut mest av alla, jag gör det för din skull. Därför är vi bästisar.
Bästisar.
Vänta.
- Självklart. Vad ser du? - Böcker.
Upplys oss.
Röd, grön och blå.
- Jävlar. - Fem, tre, fyra.
Såja.
Fem, tre och fyra.
- Vi har en nyckel, mina damer och herrar. - Den passar inte i det här låset.
- Vad mer behöver en nyckel? - Kassaskrinet.
Ställ det här.
En rund nyckel till ett runt lås, så logiskt.
Vi kommer ut på halva tiden.
- En sax. Vad behöver klippas? - Ingenting.
Krypets ögon. Kolla, jag får kalla kårar.
Han bara stirrar.-Stirra inte på mina tuttar.
- Han tittar på mina tuttar. - Jag klandrar honom inte.
Häckla inte den psykotiske lantisen. Han har inte sett några på länge.
Jag hade gjort likadant om jag jobbade i ett escape room.
- En tyst, känslolös mördare. - Som Michael Myers.
Du hade varit honom i femman, när han gråter och sån skit.
- Han grät aldrig. - I Halloween 5, med tjejen i kistan.
- Jaha. - Grabbar! Vi höll på med en grej?
Javisst, ja. Tiden. En sax. Behöver något klippas?
Fan, jag vet inte. Vi har 37 minuter på oss. Vad är det vi missar?
Vi kanske ska titta närmare på den mörka sidan. Damerna?
- Skit ner dig. - Efter dig.
Här har vi något.
Du hittade den.
Vad är det?
- Okej. - Vad har vi?
- Jaha, en knopp. - Mästaren. Tackar.
Du.
Herregud! Herregud!
- Herregud! - Herre Jesus!
Herregud! Akta er! Öppna dörren!
Öppna dörrjäveln! Öppna dörren!
- Släpp ut oss! Släpp ut oss! - Öppna dörrjäveln!
- Hallå! Öppna dörrjäveln! - Vad gör du?
Det måste finnas en kamerajävel här! Öppna dörrjäveln!
Jävlar!
Helvete. Släpp ut oss!
- Släpp ut oss! Släpp ut oss! - Öppna dörren!
Vad ska vi göra?
Fan också.
Vad gör du här ute?
Kameran i rummet gick sönder för några minuter sedan.
Okej, vad vill du göra?
Jag vet inte. Det har aldrig hänt förut.
Jag har försökt få firman att felsöka den, men ingen svarar.
- Har du kollat modemet? - Den går via kabel.
- Bör du kolla det? Kan vi bli stämda? - Det är en gråzon.
- Gå in och pausa spelet ett tag. - Nej, absolut inte.
Nej, de är mitt uppe i det där inne. Stör jag nu, så förstör jag.
- Du överdriver. - En av dem är recensent på "Bloodlust".
Hans recensioner är väldigt populära.
Så du är som kocken som är livrädd för vad matrecensenten ska skriva om din mat?
En dålig recension från en sådan person, så är det ute med oss.
Och?
Vi får vänta ut det.
Vi lagar kameran innan nästa grupp går in, men vi stoppar inte spelet.
Okej, men jag tror inte att det är en bra idé.
Dra åt helvete!
Ditt jävla as! Dra åt helvete!
Angie, var är din mobil?
Du, Angie. Var är din mobil?
- Herregud! Vi kommer att dö här inne! - Vi kommer inte att dö!
Håll tyst och lyssna! Vi kommer att klara oss, vi tar oss ut härifrån.
Men du måste samla dig. Titta på mig.
Jeff! Jeff!
Jag vet, men du måste ta dig förbi det.
Ta dig förbi det och var stark för vår skull. Vi behöver dig.
Du måste vara stark. Vi tar oss ut härifrån. Vi klarar oss.
Okej?
Var är din mobil?
- I... I min handväska. - Okej. Okej.
- Signalen, då? - Vi måste försöka. Vad har vi för val?
Vi måste göra något!
- Kom igen, för fan! - Titta inte.
Det måste finnas någon jävla täckning! För helvete.
- Det är okej. - Det är det inte alls.
Det är okej.
Tur att han inte träffade en artär.
Det är okej.
Jag är rädd.
Herregud!
Backa, backa!
- Vi måste fortsätta spela. - Va?
- Vi måste spela vidare och komma ut. - Det är inget spel längre. Vad menar du?
Ingen kommer och räddar oss! Vill du vänta? Om en halvtimme är han framme!
- Jag kan inte tro att det är sant! - Vi måste ta oss ut själva.
- Det är vår enda chans. - Jag kan inte. Jag kan inte lösa gåtor!
- Jag kan inte! Jag kan inte! - Vi måste. Vi har inget annat val.
Vi har förlorat en massa tid, men du och jag klarar det här. Okej?
- Okej. Okej. - Okej, kom.
Okej.
Okej. Jaha.
Överanalysera inte. Vi behöver fyra mynt för att få nyckeln.
- Vi har mynten. - Vi har två. Det finns två till här.
Okej. De måste vara här inne.
Det måste vara mitt framför oss. Vi har redan kollat allt, de är mitt framför oss.
- Tavlorna. - Ja, okej.
Den här, då? Går den inte att rubba?
Det måste betyda något. Fan. Okej.
Det är triangeljävlarna. Det är som med färgerna på böckerna.
- Vi måste lista ut mönstret. - Jag ser inga andra trianglar.
Vi måste ta ett steg tillbaka, se enkelt på det och lista ut det.
Vänta lite.
- Jaha, det är kodknappar. - Det är något bakom tavlan.
- Okej. - Vi måste lista ut hur fan man öppnar den!
Angie.
Snälla. Snälla!
Angie, snälla!
Hjälp mig.
Hjälp mig!
De hänger ihop, men jag kan inte lista ut hur!
Jag älskar dig. Jag älskar dig, Angie.
Låt mig inte dö, snälla.
Håll om mig.
- Han lever. - Angie!
Dra åt helvete! Dra åt helvete! Dra åt helvete!
Nej! Herregud!
Jag är ledsen, men vi måste fortsätta.
Titta inte. Vi måste fortsätta! Kom igen, vi klarar det.
Vi måste. Vi måste fortsätta.
Titta inte. Titta inte ditåt, fokusera på mig.
Fokusera på mig. Vi klarar det här.
Okej, okej.
Okej.
- Ja. - Har du kommit på det?
Jag vet! Trianglarna pekar bort från varandra eller mot varandra.
Okej, tryck in de här.
Höger, vänster. Vänster, höger. Höger, vänster. Vänster, höger.
Höger, vänster.
Där är mynten! Kom igen!
Okej.
Har du... Har du de andra mynten?
- Nej. - Vem hade mynten sist?
Det är tydligen ingen gråzon. Övervakningskameran.
- Slutar den fungera ska man avbryta allt. - Jag hör dig inte. Jag lyssnar inte.
Ledsen, chefen. Går något snett där inne, så är du riktigt illa ute.
- Gå in och säg vad som hänt, de förstår. - Nej!
Jag har en idé. Titta inte på mig, titta ner. Han tittar på oss.
Jag vill inte förvarna honom, vi behöver varenda försprång vi kan få.
Det sitter en rökdetektor i taket.
- Jag har min tändare i fickan. - Du sa att du hade slutat röka.
- Kan vi prata om det senare? - Ja.
Okej. Vi måste tända tändaren, utlösa larmet och se om vi kan få hjälp.
Problemet är att den sitter rakt bakom honom. Okej?
Jag vill att du tar tändaren och tänder den.
- Är du galen? - Om du inte vill göra det jag ska göra.
Jag ska vara lockbete.
Ge mig tändaren.
Såhär gör vi.
Kom, då. Kom, då. Jag är ju här.
Jävlar, okej. Kom igen, då.
- Jess, skynda dig! - Jag försöker!
Kom igen!
Kom igen! Fan också!
- Jag klarade det! - Akta dig!
Gud, gick det bra?
- Varför fungerade det inte? - Jag vet inte.
Vi får inte en chans till.
Jag vill inte dö såhär.
I ishockey hade de kallat det här att hålla för hårt i klubban.
- Vad pratar du om? - Att hålla för hårt i klubban. Glöm det.
Lugna ner dig lite. Lägg i neutralen ett tag.
Stammen står kvar där den står, men löven faller.
- Jag tappar bort mig i dina liknelser. - Jag med.
Håll ögonen på bollen, nu. Förlåt, nu gjorde jag det igen.
Du gör dig själv galen över ingenting.
Var smart och avbryt spelet.
Det är sånt som händer. Ett litet fel förstör inte hela säsongen.
- Men om något går snett där inne... - Vänta. Vänta lite.
Jag kollar på det inspelade. Då ser vi att allt var bra innan signalen försvann.
Då låter vi dem avsluta spelet.
De närmar sig ändå slutet.
- Ingen verkar röra den. - Inte än, i alla fall.
Vänta, är det RJ? Vad fan gör han?
- Har han aldrig sett en kamera förr? - Och vad fan går idioten ur rollen för?
- Du, drog han just ur kablarna? - Ja, jag tror det.
- Varför gjorde han det? - Ingen aning.
Kom igen!
Jag känner igen den där blicken. Ben, prata med mig.
Du, vi kan inte bara sitta kvar här.
Så lätt ger jag mig inte. Han har vår enda chans att komma ut i sin hand.
Mynten? Glöm dem. Lockbetet funkade sist, det fungerar inte igen.
- Nej, inget lockbete. - Vad tänker du göra?
- Jag går och tar dem. - Nej! Tänk inte ens tanken. Är du galen?
- Vi har inget val. Vi behöver mynten. - Och jag behöver dig.
Så fort du får dem, så lägger du dem i springan och tar ut nyckeln.
- Du måste vara snabb. - Vi, menar du väl?
- Vi har redan förlorat en massa tid. - Nej, du får inte göra det.
Försök att se klart och lös pusslen. De är enklare än du tror.
- Du klarar det här. - Nej, jag klarar det inte ensam!
Jag älskar dig.
Jag kommer strax.
Är det allt du har? Släpp saxen! Släpp den och slåss som en man!
Kom igen, ditt as!
Okej. Okej.
Ben! Ben!
- Ben! - Dra åt helvete!
Ben! Ben! Ben!
Håll dig borta!
Varför gör du det här?
Du njuter av det, eller hur? Din sjuka jävel!
Snälla, snälla, snälla.
Snälla. Snälla, snälla, snälla.
Va?
Dra åt helvete!
- Ursäkta mig, jag ville inte göra det... - Hjälp! Hjälp mig!
Hjälp mig ut härifrån!
- Molly! Molly! - Vad i helvete?
Ring polisen! Ring polisen!
Okej. Okej. Okej.
Ja, okej. Jag klarar det. Jag klarar det.
Jag klarar det. Jag klarar det.
Jag klarar det.
Jag fattar inte. Ja.
Okej. Okej. Okej.
Okej. Okej.
Va? Fler trianglar?
Helvete! Herregud!
Okej.
Kom igen! Helvete!
Inte utan strid, din jävel.
Hjälp oss. Snälla.
- Hjälp. - Snälla. Snälla.
- Jess, hjälp oss. - Snälla.
- Jess. Jess! - Vad är du?
Försvinn!
Försvinn! Försvinn!
Försvinn!
- Jag förstår. Ni var bekant med... - Brice, ja.
- Jag arbetade för honom, men... - Ja, "men".
- Tack för att du återlämnar den. - Jag ville ställa allt till rätta.
- Få tillbaka Brice. - Det är det alltför sent för, min kära.
Odjuret har släppts lös. Ja.
Du har sett det, eller hur? På nära håll.
Vad är det?
Jag försökte varna honom, förstår du. Det finns äkta ondska där ute.
Ondska som är både namnlös och tidlös.
Som kom hit på sätt vi inte förstår.
Vars ursprung vi inte ens kan börja att föreställa oss.
Vars syfte, förutom död och lidande, är okänt.
Vissa människor kan acceptera det, andra inte. Kan du?
Den här demonen glömmer aldrig ett ansikte och han har sett ditt.
Det är en tålmodig liten djävul.
En dag, om en vecka eller en månad-
-eller om 50 år, kan han komma efter dig.
Översättning: Emil P.W.S Holmgren