Hvordan er det jeg lever?
Jeg er så bleik. Jeg burde være mer ute. Spise sunnere.
Jeg har elendig holdning. Jeg burde rette ryggen.
Da ville folk hatt mer respekt for meg.
Jeg vil jo bare høre til.
Hvorfor kan jeg ikke omgås folk?
Å ja. Fordi jeg er død.
Jeg er vel ikke den verste. Alle er døde.
Hun er død. Han er død.
Han i hjørnet der er iallfall død. Så jævlig de ser ut.
Jeg skulle gjerne presentert meg, men jeg har glemt hva jeg heter.
Navnet begynte visst på R, men det er alt jeg husker.
Jeg husker ikke far og mor, eller jobben min heller.
Hettegenseren tyder på at jeg var arbeidsløs.
Noen ganger forestiller jeg meg hva de andre kan ha vært.
Du var vaktmester.
Du var en rik direktørsønn.
Du var fitnesstrener.
Og nå er du et kadaver.
Jeg får ikke helt tak i hva dommedagen kom av.
Kanskje kjemiske våpen, et virus eller en radioaktiv ape.
Det har egentlig ikke noe å si. Nå er vi sånn.
Dette er en typisk dag:
Jeg stavrer rundt og skumper borti andre -
- uten å kunne si unnskyld, eller noe i det hele tatt.
Det må ha vært mye bedre før, -
- da alle kunne uttrykke hva de mente og følte -
- og likte å være sammen.
Mange holder til her på flyplassen. Jeg aner ikke hvorfor.
En flyplass er et sted å vente, men jeg vet ikke hva vi venter på.
De typene der kaller vi "beinrangel".
De plager ikke oss, men de spiser alt som har puls.
Det gjør vel jeg også, men meg byr det i det minste litt imot.
Alle ender som dem. Til slutt gir man nok bare opp.
Har du mistet alt håp, er det ingen vei tilbake.
Æsj, ikke pirk i det. Du gjør det bare verre.
Er det det jeg har å se frem til? Temmelig traurige greier.
Jeg vil ikke ha det sånn. Jeg er ensom og bortkommen.
Bokstavelig talt. Jeg har aldri sett denne delen av flyplassen før.
Har de også gått seg vill?
Alltid ute og går, men kommer ingen vei.
Føler de seg fanget? Ønsker de seg mer?
Eller er det bare meg?
Det er min beste venn.
Altså, vi grynter av og til, og glor litt beklemt.
Av og til har vi nesten samtaler.
Hele dager går på den måten.
Men noen ganger får vi fram ordentlige ord. Ord som...
Sulten.
Og...
Byen.
Vel kan praten gå treigt, men vi har lik smak i matveien.
Å gå i flokk er best, -
- særlig når kreti og pleti alltid skal plaffe huet av deg.
Gud, så treige vi er.
Dette kan ta en stund.
God dag, og takk for innsatsviljen.
I de åtte årene siden pesten brøt ut...
Skal vi finne råstoff til kuren?
Ingen tror på en kur lenger.
I dag må dere samle inn forsyninger utenfor muren.
Men først en advarsel. Kadavrene er ikke mennesker.
De tenker ikke. De blør ikke.
Om så det er deres mor eller beste venn, kan dere ikke hjelpe dem.
De er avstumpet, skrupelløse og føler ingen anger.
Minner det deg om noen, far?
Se på dem som dette.
Som barn av den kanskje eneste enklave av mennesker på Jorden -
- er dere viktige, for dere står mellom oss og total utryddelse.
Derfor er det deres plikt å vende helskinnet hjem.
Og det gjør dere hvis dere husker treningen deres. Lykke til.
Gud være med dere, og Gud velsigne Amerika.
USA! USA!
Kom igjen.
VEL MØTT I DØDSSONEN NÅ BLIR DET LIV!
Herlig.
VERDENS UNDERGANG?
Tar du i litt, Berg?
Niks, jeg er snart på nivå 5.
Hørte dere det?
Ja. Vi burde stikke.
Vi kan ikke. Vi har ordre.
Aner dere hvor mye medisin vi bruker? Vi må finne mer.
Nå høres du ut som far.
Å, takk. - Det var ingen kompliment.
Her, ta noen lykkepiller. Kanskje du blir i bedre humør.
Jeg sa jo jeg hørte noe.
Per, vi stikker.
Perry?
Vi har ordre, Jules. Dessuten var det ikke noe.
Du er bare paranoid. - Perry!
Sikt etter hodet!
Smil, din kødd!
Fin klokke.
Jeg er ikke stolt av dette. Fint om dere ser bort litt.
Jeg liker ikke å skade folk, men nå er verden sånn.
Den nye sulten er veldig sterk.
Hvis jeg ikke spiser hjernen hans, -
- vil han også bli et kadaver.
Eter jeg den, overtar jeg tankene, minnene, og følelsene hans.
Jeg kan ikke for det. Hjernen er best.
Da føler jeg meg som menneske igjen.
Liker du det, Perry?
Jeg vil ikke såre.
Jeg vil bare føle det dere følte.
For å føle meg litt bedre.
Litt mindre død.
Perry, jeg tror jeg elsker deg.
Si noe.
Ikke bare si ingenting. - Jeg...
Jeg tror jeg elsker deg også, Julie.
Jeg savner fly.
Mor sa det så ut som en trylletavle her oppe.
Det er kult at du husker sånt.
Gjør vi ikke det, vil alt bare forsvinne.
Verden er så jævlig.
Ikke hele verden.
Dust.
Perry?
Perry?!
Perry, hvor er du? Svar meg!
J-J-Julie...
Julie...
Trygg...
Kom... - Hva?
Jeg aner ikke hva jeg gjør. Hva går det av meg?
Ingen andre ville tatt med en levende hjem. For det er vanvidd.
De tror ennå hun er en av oss. Et nytt medlem av familien.
De ville trodd jeg var gal, hvis de kunne tenkt, da.
Hvorfor må jeg være så sær? Hva er det jeg driver med?
Hjem...
Ikke... spise.
Passe... på deg.
Okay, kanskje jeg burde tenkt meg om litt mer, -
- men jeg merker når ei jente trenger tid for seg selv.
Det er mange måter å bli kjent med folk på.
Å spise hjernen til typen hennes er nok litt uortodokst, men...
Det er en spesiell anledning.
En spesiell anledning? - Mors fødselsdag.
Skål for Diane. - For mor.
Mors fødselsdag.
Perry, Julie forteller at du arbeider med landbruk.
Hva med å arbeide med bygg, som din far?
Vi trenger arbeidskraft på muren.
Ikke bry deg om ham. Far tror han kan redde menneskeheten -
ved å stappe alle ned i en stor betongkasse -
der vi skal forskanse oss til vi dør av alderdom.
Hadde vi ikke hatt muren, ville vi sittet og spist hjerner -
i stedet for ris.
Eneste veien gjennom muren der vi ikke blir stoppet.
Klar bane.
Kom, det er ikke så ille.
Jeg har ikke hørt noe på to dager. - Han arbeider på bygget, Perry.
Det kan gå uker uten jeg hører fra far.
Denne veien.
Det ordner seg.
Far!
Per...
Nei, far!
Per! Vi må vekk!
Ikke rart hun er redd meg.
Jeg må legge om stilen.
Jeg har det. Ikke vær skummel, ikke vær skummel...
Hva er det du gjør?
Vær så snill, la meg være.
Hvorfor meg?
Hvorfor reddet du meg?
Ikke...
...gråt.
Passe...
Passe på deg...
Hva er du?
Jeg er sulten.
La meg gå!
Ikke trygt.
Ikke trygt?
Okay, ikke trygt.
Da får du vel gå ut og skaffe meg mat.
Jeg er skrubbsulten.
Vær så snill.
Jeg ville blitt veldig glad for litt mat.
Okay.
Herregud...
Ikke... løp.
Kom. Sikkert.
Takk.
Spill død.
Okay?
For mye.
Ikke trygt... sa jeg jo.
Takk, jeg har skjønt det.
Men jeg er virkelig sulten.
Ja!
Herregud.
Nei - ikke glo! Nå er du nifs igjen.
Takk.
Oi...
Jøss. Jeg kan ikke huske sist jeg drakk øl.
Du er visst ikke så ille, zombie.
J-j-jeg... h-h-heter...
Har du et navn?
Hva heter du?
Denne date'n går i vasken. Jeg vil bare dø igjen.
Begynner navnet ditt på "R"?
Robert? Richard?
Randy?
Raphael? Ricardo?
Kan jeg bare kalle deg "R"?
Det er jo en begynnelse.
R...
Jeg vil hjem, R.
Det er... ikke trygt.
Det har jeg forstått.
Og hør her...
Jeg vet du reddet livet mitt. Det er jeg veldig takknemlig for.
Men du førte meg hit. Så du må få meg ut igjen.
Hun må ikke gå. Hun har jo akkurat kommet.
Si hun må vente. For de oppdager henne.
Du må... vente.
De... oppdager deg.
Ikke verst.
Hvor lenge?
Par... dager.
De vil... glemme.
Det går nok bra.
Er det flere som deg?
Jeg har aldri hørt et kadaver snakke før.
Altså, bortsett fra stønningen.
Okay. Et par dager, sier du?
Hva kan man ta seg til her i et par dager?
Så herlig!
Vil du prøve?
Venstre fot.
Okay. Okay, velg en fot.
Du bruker to føtter. Velg en av dem.
Sånn, ja.
Begge hender på rattet.
Herregud, R!
Dette var en nydelig bil!
Hvorfor så mye vinyl? Skjønte du ikke en iPod?
Bedre... lyd.
Jaså, du er kresen?
Mer...
...levende.
Sant nok. Men mye mer plunder.
Nå trakk du på skuldrene igjen. Slutt å trekke på skuldrene.
Det er så intetsigende.
Seriøst.
Så mange kule plater. Hvor har du dem fra?
Jeg samler.
Ja, jeg ser det. Du er en hamstrer, min venn.
Det ligger en sær platebutikk på hjørnet av Amin Street og Vy.
Den er kjempekul.
Var kjempekul.
Det var bedre.
R? Får jeg spørre deg om noe?
Kjæresten min døde forleden.
Kommer han igjen? Som en av dere?
Det er nok best.
Det skjedde noe med ham.
Det skjedde mye med ham.
Han kom nok bare til et punkt...
...der han ikke orket mer.
Det er bare det at i min verden dør folk hele tiden.
Ikke det at jeg ikke er lei meg for at han er død.
Det er jeg.
Men jeg tror jeg har vært forberedt på det...
...i veldig lang tid.
Hva er du...?
Det må være fint å sove. Gid jeg kunne.
Gid jeg kunne drømme. Det går bare ikke.
De døde drømmer ikke. Dette er det så nærme vi kommer.
Er du sikker, unge mann?
Velkommen hit.
Jeg beklager tapet ditt. - Jeg også.
Gi ham et gevær, og lær ham å bruke det.
Tar du i, Berg? - Jeg er snart på nivå 5.
Hørte dere det?
Ja. Vi burde stikke. - Vi kan ikke. Vi har ordre.
Nå høres du ut som far. - Å, takk.
Det var ingen kompliment. - Jeg sa jo jeg hørte noe.
Perry!
Sikt etter hodet!
Du sa et par dager. Nå har det gått et par dager, R.
Jeg må dra hjem.
Holde... sammen.
Sikkert.
Hva?
Julie...
Levende.
Ete.
Ete!
Ete!!
Herregud.
Vi drar.
Ete.
Denne veien.
Bli med meg.
Hva? Nei.
Vil hjelpe henne. - Hvem faen ba deg om det?
Liker henne.
Det er okay.
Ja, sikkert...
Kjør til parkeringshuset.
Så glad jeg er for å se deg.
Er du okay?
R?
Du... kjører.
Lurt.
Herregud, jeg fryser!
Jeg må stanse.
Det var et av de siste kvartalene far evakuerte.
Kanskje vi finner mat her.
Kom igjen.
Nei, det er låst...
Stilig!
Se hva de har. Det har jeg ikke sett på evigheter.
Smil!
Ingen fare. Se.
Det er viktig å forevige minner.
Særlig nå som verden holder på å gå under.
Alt du ser, ser du kanskje for siste gang.
Det sa Perry ofte.
Her, ta et bilde.
Jeg er helt gåen.
Sengen er ikke så verst, så jeg legger meg.
God natt.
R?
Jeg tenkte at...
Du kan også sove der inne, hvis du har lyst.
På gulvet.
Sånne hus er så nifse, så...
Okay.
Kjenner du... det?
Kjenner... du... det?
Pokker, det er far.
Gå unna.
Han ville drept deg.
Hadde han sett deg, ville han skutt deg i hodet...
...og så ville du vært borte.
Klærne er klissvåte ennå.
Jeg henger dem til tørk.
Slapp av.
Å fy fader...!
Ikke se.
Okay.
Å fy fader...!
Må du spise folk?
Ja.
Ellers dør du?
Ja. - Men du spiste ikke meg.
Du reddet meg. Mange ganger.
Det må være vanskelig, å være fanget der inne.
Jeg ser du strever. Kanskje det er det mennesker gjør.
Vi prøver å forbedre oss.
Av og til begår vi tabber.
Men jeg kan se på deg -
at du prøver mer innett enn noe menneske her i byen.
Du er snill, R.
Vel...
Det var meg.
Hva var deg?
Jeg mener...
Jeg visste det vel, innerst inne. - Gjorde du?
Ja. Jeg hadde nok håpet det ikke var deg.
Unnskyld.
Julie...
Jeg er lei for det.
Julie...
De døde sover ikke.
Hvis dere kunne fått hvilken jobb dere ville...
...og hvis alt var annerledes, hva skulle det vært?
Sykepleier.
Du vet, gjøre folk friske...
...og redde liv.
Og finne en kur.
Lyder fint.
Jeg tror at en dag kommer noen til bunns i dette -
og ekshumerer hele verden.
Ekshumere? Hva betyr det?
Ekshumere betyr "å vekke til live".
Det betyr "å grave opp". Å grave opp et lik.
Samme det.
Hva faen gjør du her?
Ligger du og drømmer, eller? - Jeg er ikke sikker.
Du kan ikke drømme, kadaver. Bare mennesker kan drømme.
Slapp av, Per. Han har da lov å drømme.
Hva med deg, R? Hva vil du bli?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke hva jeg er engang.
Du kan bli akkurat det du vil. Er det ikke det de sier?
Ja, kan vi ikke? Du og jeg?
Glem det, Casanova. Du har tross alt spist eksen hennes.
Trekk på skuldrene.
Så mye var drømmer verd. Du kan ikke bli det du vil.
Jeg vil alltid være en sløv, bleik, sammensunken, gusten zombie.
Trodde jeg hun ville være sammen meg?
Det får du igjen for å ønske deg mer.
Det jeg hadde burde holdt. Vi kan ikke endre noe. Basta.
Det er bedre å ikke føle noe enn å føle seg så jævlig.
Hvem er du?! - Det er meg, Kevin. Jeg er uskadd.
Stans der!
Rolig, jeg er ikke smittet.
Jeg sa stans, Julie.
Javel, greit.
Jeg må sjekke deg.
NEGATIV
Er hun okay? - Hei, far.
Jeg sendte ut mannskaper etter deg. Nora sa du ble tatt...
Jeg ble det, men jeg slapp unna.
Jeg gjemte meg i et hus i en drabantby, -
og da jeg fant en bil, kjørte jeg tilbake hit.
Er du sikker på at du ikke er blitt bitt?
Ser jeg syk ut, eller? - Vi må være sikre.
Jeg vet det, men jeg er uskadd. Æresord.
Jeg trodde jeg hadde mistet deg.
Det har du ikke, far. Jeg er her.
Velkommen hjem.
Godt å være tilbake.
Nå går jeg bare hjem. Jeg skal slutte å tenke så mye.
Jeg vil glemme alt om henne, som jeg har glemt alt annet.
Jeg vil... Hva faen, fryser jeg?
Er det det jeg kjenner? Kadavere kan da ikke fryse.
Hei!
Hva gjør du her?
Beinranglene jaget meg ut.
Kom for å finne deg. Hvor er hun?
Dro hjem.
Er du okay?
Nei.
Kjerringer...
Beinranglene... leter etter deg.
Og henne.
Dere satte... i gang noe.
Jeg så... bilder...
...i går.
Minner.
Mor.
Sommer.
Havre...
...grøt.
Ei jente. - En drøm.
En drøm...
Vi holder på å forandre oss, tror jeg.
Det gjør vi. - Det gjør vi.
Jeg må si det til henne.
Hjelper dere meg?
Hjelpe?
Ekshumere?
De sa...
"Ja, for faen."
Vent her.
Vær forsiktig. Okay?
Jeg venter her.
Julie og jeg ga de andre håp, og det spredte seg fort.
Det likte ikke beinranglene. Derfor vil de ta oss.
Jeg må finne Julie og forklare hva som skjer før det er for sent.
Å nei. Gå din vei. Finn vennene dine. La meg være.
Sånn ja.
Jeg mener det, Nora. "Kadaver" er bare -
et skjellsord vi fant på for en tilstand vi ikke forstår.
Å gud...
Hva er i veien med meg?
Det er noe jeg må fortelle deg. Nå må du ikke få anfall...
...men jeg savner ham faktisk.
Savner du ham? - Det er idiotisk.
Er du tiltrukket av ham?
Sånn at han kunne vært kjæresten din?
Zombiekjæresten din?
Jeg vet at vi sjelden møter gutter, -
nå etter dommedag, og alt det der.
Og jeg vet du savner Perry, men det der er for fjernt, Julie.
Hvis bare Internett virket ennå, så kunne jeg slått opp hva du feiler.
Ti still.
Okay, nå legger jeg meg.
Jeg er glad du er tilbake.
Drøm søtt om zombien din.
Julie...
Julie!
Herregud...
R!
Hva gjør du her?
Ville treffe deg.
R...
Det må du ikke! Det er farlig!
Klapp igjen, Grigio. Jeg prøver å sove.
Unnskyld.
Herregud, R. Er du fra vettet?
Folk her er ikke som meg.
Hvis de ser deg, blir du drept. Skjønner du det?
Ja.
Snakker du med deg selv? - Nei!
Ærlig talt, hva er det som foregår?
Herregud! Er det ham?
Ja.
Skjer'a?
Jeg er lei for det.
Jeg vet det. Jeg er også lei for det.
Jeg har faktisk savnet deg.
Og jeg deg.
Merkelig. Du er varmere enn jeg husker.
Der kommer patruljen. Best du går inn.
Kom. Flaks for deg at far er på en slags utrykning.
Du er trygg for i kveld.
Hva vi gjør etterpå aner jeg ikke.
Hvordan døde du?
Jeg husker ikke.
Hvor gammel er du?
Du kunne vært i tjueåra, men også tenåring.
Du har sånt et ubestemmelig ansikt.
Og du lukter ikke. Han lukter ikke råttent.
Vel... - Det er utrolig.
Han kom ikke for å bli avhørt. Hold opp.
Hvorfor kom du egentlig?
For å vise folk...
Vise dem hva? - At vi kan forandre oss.
Ingen her vil tro deg.
Du ville ikke engang rukket å si det.
Så snart de så deg, ville de blåst huet av deg.
Vent litt. Sa du "vi"?
Mange av oss forandrer oss.
Drømmer.
Det er viktig.
Vi må skynde oss. - Hva mener du?
Beinrangel. De jager meg. Jager oss.
Vi må gå til far. - Et kjempedårlig forslag.
Han var fornuftig engang.
Der tar du feil. Moren din var fornuftig.
Faren din ga deg husarrest i et år for å rappe ferskenlikør. Seriøst.
Faren din elsker å skyte hodet av kadavere.
Har vi noe valg?
Han må gå gjennom hele byen. Du blir oppdaget.
Vi har liten tid.
Vi kan fiffe ham opp.
Hva?
Jeg har spart sminke til en spesiell anledning som aldri kommer.
Ja, det kunne gå.
Vi kunne legge litt foundation...
...og kanskje litt rouge. Eller masse rouge.
Aldri i livet...
Å jo, da...!
Sett på en annen sang, da.
Det er morsomt.
Nei.
Neimen.
Du er jo kjekk.
Hva er det? - Ikke noe.
Bare at du er fin.
Jeg vet ikke hva far vil si. Det er ikke sikkert dette går.
Uansett må vi holde sammen.
Dette vil forandre alt.
Jeg vet det.
Vi holder sammen. Lov det.
Jeg lover.
Kom igjen.
Da får vi trå til.
Vi gjør det.
Unnskyld...
Hvor skal dere? - Inn til far, Kevin.
Jeg kan ikke slippe dere inn. Vi er i alarmberedskap.
Hva er det som skjer? - Det er fortrolig.
Vi kommer i hemmelig oppdrag selv, så kom igjen.
Hei. - Hei.
Si noe menneskeaktig.
Står til?
- Full klaff. - Dette går fint.
Vent her.
Hva gjør du her? - Hva er det som foregår?
Noe som ikke lover godt.
Det meldes at flokker av skjeletter og kadavere -
kommer hit. Vi vet ikke hvorfor. Men hvis de går til angrep, -
er vi maktesløse. De er for mange, og vi er for få.
Skynd deg hjem og steng ned huset.
Ruger SR-pistolen ligger hjemme.
Denne her? Okay. Jeg må snakke med deg.
Ikke nå, Julie. - Det er viktig.
Det høres vanvittig ut, men -
jeg tror de døde blir vekket til live igjen.
Ja, det høres vanvittig ut.
De forandrer seg, far. De begynner å helbrede seg selv.
Du tror de helbreder seg selv. Hvordan da?
Jeg har sett det. Det er sant.
Vet du hva virkeligheten er?
At hver dag blir de flere, og vi færre.
De helbreder ikke seg selv. Vi er næringskilden deres.
De blir ikke veganere. De spiser ikke brokkoli.
De spiser hjerner. De spiste din mors og din kjærestes.
Nå må du våkne opp.
Jeg skal forklare.
Forklare hva? At du er.? - Jeg klarer det.
Dra hjem og forskans deg i bomberommet.
Det er rikelig med forråd...
Hei.
Hvem er du? - Det er R.
Jeg spurte ikke deg. Jeg spurte ham. Hvem er du?
Er du et kadaver?
Han reddet livet mitt. Han passet på meg.
Jeg satte i gang noe i ham, -
som må ha satt i gang noe i alle de andre også.
Og nå har det satt i gang noe i meg.
Nei, far!
Vi vil hjelpe.
De vil ikke angripe oss. De vil hjelpe oss.
Vi holder på å bli bedre. - Nei. Dere kan bare få det verre.
Folk blir bitt, de blir syke, og så skyter jeg dem i hodet.
Sånn gikk det med moren din, og sånn vil det gå med ham også.
Beklager, mr Grigio.
Stikk. Kom deg i sikkerhet, uansett hva som skjer.
Julie... - Jeg må gå.
Du skyter meg ikke.
Jo, jeg gjør det. Gjett om.
Det gikk ikke så bra.
Jeg må advare vennene mine.
Hvor? - Stadion.
Faen.
Ned på T-banen!
Unnskyld. Unnskyld. Beklager.
Får jeg lov? Jeg må fram.
R.
Julie... - Hei.
Klar til... kamp.
Jeg ser det.
Soldater kommer. Beinrangler i nærheten.
De er her nå.
Hold dem ute. - Skal bli.
Løp.
Den veien!
Datteren din er sammen med kadaveret. Jeg har dem i sikte.
Takk.
Hvem skyter vi?
Denne kødden!
Hei.
Hei. Hei der. Morn.
Kadavrene bekjemper skjelettene.
Vi ser det samme her.
Vennligst gjenta.
Javel. Vi ser kadavere i kamp med skjeletter.
Faen!
Vi er ferdige. - Nei. Passer på deg.
Dette går bra.
R?
R!
R, kom igjen!
Er du okay?
Ja.
Neste skudd blir i hodet. Trekk unna, Julie.
Nei! - Julie, flytt deg.
Far, du må høre på meg.
Jeg vet vi har mistet alle.
Du har mistet mor. Men du og jeg, vi er her ennå.
Vi kan rette på det. Vi kan starte på ny.
Vi må hjelpe dem.
Se på ham, far.
Han er annerledes. Han...
...blør.
Far, han blør.
Kadavere blør ikke!
Du lever. Han lever!
Du lever!
Gjør det vondt?
Ja.
Oberst?
Oberst Grigio her. Situasjonen er forandret.
La oss få dere to avgårde.
Blør du ennå?
Ja. - Fint.
Unnskyld.
Ja, det gjorde vondt å bli skutt i brystet. Veldig vondt.
Men det var deilig å blø, å føle smerte også.
Å føle kjærlighet.
Gid vi kunne kurert beinranglene med kjærlighet, -
- men vi bare kverket hele bunten.
Det høres sykt ut, men vi tok det ikke så tungt.
De sto ikke til å redde.
Kampen knyttet oss tettere sammen med menneskene.
Så snart vi sto sammen, hadde de ikke en sjanse.
De vi ikke drepte, bare visnet bort.
Og resten av oss?
Tja, vi lærte å leve igjen.
Mange av oss hadde visst glemt hva det ville si.
Menneskene begynte å godta oss og hjelpe oss.
Det var det som helbredet oss.
Det var skremmende, -
- men er ikke alle store ting skremmende først?
Det var sånn det skjedde.
Det var sånn verden ble ekshumert.
Trenger du hjelp?
Ja.
Jeg har... zombiefingre.
Takk.
Her.
Det er greit, jeg tåler litt regn.
Jeg insisterer.
Jeg heter...
...Marcus.
Emily.
Du er veldig pen.
Takk, Marcus.
Det er nå du skal si at jeg også er pen.
R?
Ja?
Husker du hva du heter nå? - Nei.
Du kan ta et nytt navn.
Bare velg et. Hvilket som helst.
Jeg liker "R".
Virkelig?
Vil du ikke vite hva det var? Og få igjen ditt gamle liv?
Nei.
Jeg vil ha dette.
Bare "R"?
Bare "R".
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2013