Vad gör jag av mitt liv?
Jag är så blek. Jag borde gå ut mer och äta bättre.
Min hållning är kass. Jag borde sträcka på mig.
Folk hade respekterat mig mer då.
Vad är det med mig? Jag vill bara anknyta.
Varför kan jag inte anknyta till människor?
Just det. För att jag är död.
Jag borde inte deppa. Vi är ju alla döda.
Hon där är död. Han där är död.
Han i hörnet är definitivt död. Jisses, de ser för jävliga ut.
Jag vill presentera mig, men jag minns inte mitt namn.
Jag tror det började på R, men det är allt jag minns.
Jag minns inte mitt namn, mina föräldrar och mitt jobb.
Min huvtröja tyder på att jag var arbetslös.
Ibland försöker jag föreställa mig vad de andra var.
Du var vaktmästare.
Du var rik direktörsson.
Du var... personlig tränare.
Och nu är du ett lik.
Jag får inte ihop hur apokalypsen hände.
Det kan ha varit kemiska vapen, ett virus eller en radioaktiv apa.
Men skit samma. Nu är vi det här.
Det här är en typisk dag för mig:
Jag hasar runt, springer in i folk-
- och kan inte säga ursäkta eller nåt annat.
Det måste ha varit så mycket bättre förut-
- när alla kunde uttrycka sig och visa sina känslor-
- och njuta i varandras sällskap.
Många av oss bor här ute på flygplatsen. Jag vet inte varför.
Folk väntar på flygplatser, men jag vet inte vad vi väntar på.
Jävlar. De här kallas "beningar".
De stör oss inte så mycket, men de äter allt med puls.
Det gör jag med, men jag har lite svårt för det.
Vi blir alla som de. Förr eller senare ger man väl upp.
Man förlorar allt hopp. Sen finns det ingen återvändo.
Äckligt. Sluta pilla i det. Du gör det värre.
Det här har jag att se fram emot. Det är lite trist.
Jag vill inte vara så här. Jag är ensam. Jag är vilse.
Verkligen vilse. Jag har aldrig varit i denna del av flygplatsen.
Undrar om de också är vilse.
Går runt utan att komma fram.
Känner de sig fångade? Vill de mer?
Är jag den enda?
Det här är min bästis.
Bästis för att vi ibland grymtar och blänger på varandra.
Vi nästan pratar ibland.
Dagar förflyter så här.
Men ibland hittar vi riktiga ord. Ord som...
Hungrig.
Och...
Stan.
Vi kan inte prata, men vi gillar samma mat.
Att gå i flockar känns vettigt-
- när fan och hans moster alltid försöker skjuta en i skallen.
Gud, vad sakta vi rör oss.
Det här kan ta ett tag.
Hej och tack för er insats i dag.
Under de åtta år sen pesten ödelade världen...
Tar vi det här till ett botemedel?
Ingen tror på en bot längre.
Unga frivilliga som ni har samlat förnödenheter utanför muren.
Men först en varning: Lik ser ut som människor, men är inte det.
De tänker inte. De blöder inte.
Vare sig de var er mamma eller er bästis så är de förlorade.
De är likgiltiga, känslolösa och kan inte känna ånger.
Låter det som nån du känner, pappa?
Se dem så här...
Som barn till det som kan vara Jordens sista människorest-
- är ni en viktig del av det som står mellan oss och utrotning.
Därför är ni skyldiga att komma hem välbehållna.
Och minns ni er träning gör ni det. Lycka till.
Lycklig resa och Gud välsigne Amerika.
USA! USA!
Kom.
VÄLKOMMEN TILL DÖDSZONEN VAR VAKEN
Gött...
SLUTET?
Berg, tänker du hjälpa oss?
Nej, jag är snart på level 5.
Hörde ni det?
Jag hörde det. Vi borde dra.
Vi kan inte dra, vi har våra order.
Vet ni hur mycket medicin vi brukar? Vi bärgar läkemedel för att överleva.
Du låter precis som min pappa.
Tack. - Det var ingen komplimang.
Här, ta lite Prozac. Det kanske muntrar upp er.
Jag sa ju att jag hörde nåt.
Perr, vi sticker.
Perry?
Vi har våra order, Jules. Det var ändå ingenting.
Du är paranoid. Okej? - Perry!
Sikta på deras huvuden!
Le, ditt as!
Fin klocka.
Jag är inte stolt över det här. Jag är glad om ni tittar bort lite.
Jag gillar inte att skada folk, men så här ser världen ut nu.
Den nya hungern är mäktig.
Om jag inte äter upp hela honom, om jag skonar hans hjärna-
- vaknar han och blir ett lik som jag.
Men om jag äter hjärnan får jag hans minnen, tankar och känslor.
Förlåt, jag rår inte för det. Hjärnan är bäst.
Den får mig att känna mig mänsklig igen.
Tycker du om det, Perry?
Jag vill inte skada er.
Jag vill bara känna det ni kände.
För att känna mig... lite bättre.
Lite mindre död.
Perry, jag tror att jag älskar dig.
Säg nånting.
Tig inte bara. - Jag...
Jag tror att jag älskar dig också.
Jag saknar flygplan.
Mamma sa att himlen såg ut som en Etch A Sketch.
Bra att du kommer ihåg sånt.
Om vi inte gör det så försvinner ju allt. Eller hur?
Världen är kass.
Inte hela världen.
Tönt!
Perry?
Perry!
Perry, var är du? Svara.
J-J-Julie...
Julie...
Säkert.
Kom. - Va?
Jag vet inte vad jag gör. Vad är det med mig?
De andra hade aldrig tagit med en levande hem. Det är vansinne.
Nu tror de att hon är en av oss. En ny i familjen.
De hade tyckt att jag var galen. Om de kunde tänka.
Varför måste jag vara så skum? Vad håller jag på med?
Hemma.
Inte... äta.
Skydda... dig.
Okej, jag kunde kanske ha tänkt igenom det mer-
- men jag vet när en tjej vill vara ifred.
Man kan lära känna nån på många sätt.
Att äta hennes killes hjärna var kanske lite väl udda, men...
I dag firar vi.
Firar, sir? - Det är mammas födelsedag.
För Diane. - För mamma.
Det är mammas födelsedag.
Perry, Julie sa att du jobbat med lantbruk.
Du kan inte tänka dig att bygga med din pappa?
På muren behöver vi duktigt folk.
Bry dig inte om honom. Pappas räddar mänskligheten-
genom att sätta alla i en stor betonglåda.
Sen bevakar vi porten tills vi blir gamla och dör.
Ja du, Julie, utan muren hade vi ätit hjärna nu-
och inte ris.
Det är enda vägen genom muren. Annars blir vi stoppade.
Det är lugnt.
Kom. Det är inte så farligt.
Han har inte hört av sig på två dar. - Han bygger, Perry. Han jobbar.
Min pappa hör inte av sig på veckor.
Kom här.
Det är lugnt.
Pappa.
Perr?
Pappa! Nej!
Perr! Vi sticker!
Inte undra på att hon är så rädd för mig.
Jag måste byta taktik.
Okej, nu kör vi. Var inte läskig, var inte läskig.
Vad gör du?
Snälla, låt mig vara ifred.
Varför just jag?
Varför räddade du mig?
Inte...
...gråta.
Skydda.
Skydda dig.
Vad är du?
Jag är hungrig.
Låt mig bara få gå!
Inte säkert.
Inte säkert?
Inte säkert...
Då får du gå och fixa mat till mig.
För jag är döhungrig.
Snälla.
Jag skulle bli så glad för lite mat.
Okej.
Gud!
Inte... springa.
Kom. Säkert.
Tack.
Var död.
Okej?
Det är för mycket.
Jag sa ju till dig... inte säkert.
Ja, jag fattar det.
Fast jag är verkligen hungrig.
Ja!
Herregud...
Sluta stirra. Du beter dig skumt igen.
Tackar.
Herregud...
Jösses, alltså. Jag minns inte när jag sist drack en öl.
Du kan inte vara så farlig, zombie.
M-m-mitt... n-n-namn...
Har du ett namn?
Vad heter du?
Den här dejten går inte bra. Jag vill dö igen.
Börjar ditt namn på R?
Robert? Richard?
Randy?
Raphael? Ricardo?
Kan jag inte bara kalla dig R?
Det är ju alltid en början, va?
R...
Jag vill hem, R.
Det är... inte säkert.
Jag fattar det.
Och...
Jag vet att du räddade mitt liv och är tacksam för det.
Men du fick in mig hit, så jag vet att du kan få ut mig.
Hon får inte gå. Hon kom precis hit.
Säg att hon måste vänta. Att de märker det.
Du måste... vänta.
De... märker det.
Inte illa.
Hur länge?
Några... dar.
De... glömmer.
Du kommer att klara dig.
Finns det fler som du?
Jag har aldrig nånsin hört ett lik prata förut.
Jag menar, förutom... stönandet.
Okej. Några dar, va?
Vad ska jag göra i några dar här?
Det här är asgrymt!
Vill du prova?
Vänster fot.
Okej. Okej. Välj en fot.
Du använder två fötter. Välj en fot.
Så ja.
Två händer på ratten.
Jisses, R!
Det här var en jättefin bil.
Varför så mycket vinyl? Kunde du inte sköta en iPod?
Bättre... ljud.
Så du är purist?
Mer...
...levande.
Det är sant. Fast mycket bökigare.
Nu gör du det igen. Rycker på axlarna. Sluta rycka på axlarna, axelryckarn.
Det är en väldigt ytlig gest.
Verkligen.
Det är skitcoola skivor. Hur fick du tag på dem?
Jag samlar på saker.
Ja, jag ser det. Du, min vän, är en hamstrare.
Det ligger en grym skivbutik vid Main och Ivy.
Den är så cool.
Var så cool.
Mycket bättre.
R? Får jag fråga dig en sak?
Min kille - han dog ju där ute.
Kommer han tillbaka som en av er?
Det är väl bra.
Nåt hände med honom.
Mycket hände med honom.
Men han nådde väl punkten då...
...han inte kunde ta in mer.
Det är bara det att i min värld så dör folk för jämnan.
Det är inte så att jag inte är ledsen för att han är död.
För det är jag.
Men jag tror att jag har förberett mig på det...
...jättelänge.
Vad är du?
Det måste vara skönt att sova. Jag önskar att jag kunde.
Jag önskar jag kunde drömma. Men det kan jag glömma.
De döda drömmer inte. Vi kommer inte närmare än så här.
Är du säker på det här?
Välkommen då.
Jag beklagar din sorg. - Jag med.
Ge honom en och lär honom skjuta.
Berg, tänker du hjälpa oss? - Jag är snart på level 5.
Hörde ni det?
Jag hörde det. Vi drar. - Vi kan inte dra, vi har våra order.
Du låter precis som min pappa. - Tack.
Det var ingen komplimang. - Jag sa ju att jag hörde nåt.
Perry!
Sikta på deras huvuden!
Du sa några dar. Det har gått några dar, R.
Jag måste hem.
Hålla... ihop.
Säkert.
Va?
Julie.
Levande.
Äta.
Äta!
Herregud.
Vi går.
Äta.
Häråt.
Följ med mig.
Va? Nej.
Vill hjälpa henne. - Vem fan har bett dig?
Gillar henne.
Det är okej.
Klart det är.
Dit bort, p-huset.
Jag är så glad att se dig nu.
Är du okej?
R?
Du... kör.
Bra idé.
Jag fryser så.
Jag måste stanna.
Det är ett av de sista områdena som pappa utrymde.
Det finns kanske mat i husen.
Okej, kom.
Fan, det är låst.
Coolt!
Kolla vad de har. Jag har inte sett en sån på evigheter.
Omelett!
Det är okej. Ser du?
Det är viktigt att bevara minnen.
Särskilt nu när världen går under.
Allt du ser kan du se för sista gången.
Perry brukade säga det.
Här - ta en bild.
Jag är helt slut.
Sängen är inte för vidrig, så jag ska sova.
God natt.
R?
Jag tänkte...
Vet du, du kan sova där inne, om du vill.
På golvet.
De här husen skrämmer mig, så...
Okej.
Känner du... det?
Känner... du... det?
Herrejävlar, det är min pappa.
Akta!
Han hade dödat dig.
Om han sett dig hade han skjutit dig i huvudet och...
Och då hade du varit död.
Kläderna är fortfarande dyblöta.
Jag lägger dem på tork.
Lugn.
Herrejävlar.
Titta inte.
Okej.
Herrejävlar!
Måste du äta folk?
Ja.
Annars dör du?
Ja. - Du åt inte mig.
Du räddade mig. Typ jättemycket.
Det måste vara jobbigt att vara fångad där inne.
Jag ser att du försöker. Det är kanske det människor gör.
Vi försöker bli bättre.
Ibland suger vi på det.
Men jag ser på dig-
och du kämpar mycket hårdare än nån människa i min stad.
Du är en bra person, R.
Hur som helst...
Det var jag.
Vad var du?
Jag menar...
Jag antar att jag visste det. - Gjorde du?
Ja. Jag hoppades väl att det inte var du.
Förlåt.
Julie...
Jag är hemskt ledsen.
Julie...
De döda sover inte.
Om ni fick välja vilket jobb som helst...
...om allt var annorlunda nu, vad skulle ni då vilja göra?
Sjukvård.
Ja, bota människor och...
...rädda liv och...
Jag vet inte, hitta ett botemedel.
Det låter bra.
En dag så kommer nån att klura ut hela röran-
och exhumera hela världen.
Exhumera? Och vad betyder det?
Exhumera betyder typ "återuppliva".
Det betyder "gräva upp". Som i att gräva upp ett lik.
Visst...
Vad fan gör du här?
Drömmer du just nu? - Jag är inte säker.
Du kan inte drömma, lik. Drömmar är för människor.
Lugn, Perr. Han får drömma om han vill.
Du då, R? Vad vill du bli?
Inte vet jag. Jag vet inte ens vad jag är.
Du kan bli precis vad du vill. Är det inte det man säger?
Det kan vi, va? Du och jag?
Så blir det inte, charmören. Inte sen du sa att du åt hennes ex.
Rygg på axlarna.
Så mycket för att drömma. Man kan inte bli vad man vill.
Jag kommer alltid vara en trög, blek, kutryggig, dödögd zombie.
Trodde jag att hon ville stanna hos mig?
Så går det när jag vill ha mer.
Jag skulle ha varit nöjd. Inget förändras. Jag måste smälta det.
Det är lättare att inte känna. Då hade jag sluppit känna så här.
Identifiera dig. - Det är jag, Kevin. Jag är okej.
Stopp där!
Jag är inte smittad.
Jag sa stopp, Julie.
Okej, visst.
Jag får kolla dig.
NEGATIV
Är hon okej? - Hej, pappa.
Jag skickade ut styrkor efter dig. Nora sa att du togs till...
Det stämmer, men jag rymde.
Jag gömde mig i ett förortshus.
Sen hittade jag en bil och kom hit.
Är du säker på att inget bitit dig?
Ser jag smittad ut? - Vi måste vara försiktiga.
Ja, jag vet. Men jag mår bra, jag lovar.
Jag trodde att jag hade förlorat dig.
Det har du inte, pappa. Jag är här.
Välkommen hem.
Skönt att vara tillbaka.
Jag går hem. Jag ska smälta in och sluta tänka så mycket.
Jag ska glömma henne. Som jag har glömt allt annat.
Jag ska... Åh, jävlar, fryser jag?
Är det det det här är? Lik fryser inte.
Yo!
Vad gör du här?
Beningarna jagade iväg mig.
Jag kom för att hitta dig. Var är hon?
Stack hem.
Är du okej?
Nej.
Brudar, alltså.
Beningarna... letar... efter dig.
Och henne.
Ni startade... nånting.
Jag såg... bilder...
...i natt.
Minnen.
Min mamma.
Sommar.
Mannagryns...
...gröt.
En flicka. - En dröm?
En dröm.
Vi förändras, tror jag.
Det gör vi. - Det gör vi.
Jag måste berätta för henne.
Hjälper ni till?
Hjälp?
Exhumera?
De sa...
"Ja, för fan."
Vänta här.
Var försiktig. Okej?
Jag väntar här.
Julie och jag gav de andra hopp och det spreds fort.
Beningarna gillade det inte och letade efter oss.
Jag måste förklara för Julie vad som händer innan det är för sent.
Åh nej... nej. Snälla, gå. Gå med dina vänner. Lämna mig.
Så ja.
Nej, jag menar allvar, Nora. Lik är bara-
ett korkat ord som vi hittade på för ett tillstånd som vi inte förstår.
Herregud...!
Vad är det för fel på mig?
Jag måste berätta en sak. Det är rätt skumt, så flippa inte ut.
Men jag saknar honom faktiskt.
Saknar du honom? - Det är så dumt.
Som att du är kär i honom?
Han kunde vara din kille?
Din zombiekille?
Det är svårt att träffa killar nu-
med apokalypsen och allting.
Och jag vet att du saknar Perry. Men, Julie, det här är skumt.
Om internet funkade kunde jag kolla upp vad det är för fel på dig.
Tyst!
Okej. Jag ska gå och lägga mig.
Jag är glad att du är tillbaka.
Dröm sött om din zombie.
Julie.
Herregud.
R.
Vad gör du här?
Jag kom för att träffa dig.
R...
Du kan inte bara göra det. Det är farligt.
Grigio, tyst! Jag försöker sova!
Förlåt.
Jisses, R... Är du galen?
Folk här är inte som jag.
Om de ser dig så blir du dödad. Förstår du det?
Ja.
Pratar du, skizzo? - Nej!
Vad händer här ute, Julie?
Herregud! Är det han?
Ja.
Tjena!
Jag är ledsen.
Jag vet. Jag är också ledsen.
Jag saknade dig faktiskt.
Och jag dig.
Vad konstigt. Du är varmare än jag minns.
Det är patrullen. Kom, vi går in.
Kom. Var glad att min pappa blev indragen i nåt akut.
Du är utom fara här i natt, R.
Sen vet jag inte vad vi ska göra.
Hur dog du?
Jag minns inte.
Hur gammal är du?
Du kan vara över 20, men också tonåring.
Du har ett sånt ansikte.
Och du luktar inte. - Han luktar inte rutten.
Jag... - Helt fantastiskt.
Han kom inte hit för ett förhör. Sluta.
Varför kom du hit, R?
För att visa alla...
Visa dem vad? - Att vi kan förändras.
Ingen här kommer att köpa det.
Du kommer inte nära nog för att säga det.
Så fort de ser sig skjuter de din skalle i bitar.
Vänta lite. Sa du "vi"?
Många av oss förändras.
Drömmer.
Det är en rätt stor grej.
Vi måste skynda oss. - Vad menar du?
Beningarna jagar mig. De jagar oss.
Vi måste till min pappa. - Nej, det är en idiotisk idé.
Han var schysst förut, Nora.
Nej, du är förvirrad. Din mamma var den schyssta.
Din pappa höll dig hemma i ett år för att du snodde persikosnaps.
Det är din pappa som gillar att skjuta lik i huvudet.
Vad har vi för annat val?
Vi måste få honom genom stan. Nån hade sett dig.
Det är bråttom.
Vi kan fixa till honom.
Va?
Jag har sparat smink till en festlig händelse som aldrig blir av.
Ja. Ja, det kan vi.
Vi kan lägga på lite foundation.
Och kanske lite rouge. Antagligen en massa rouge.
Nähä.
Joho.
Kan du byta låt, snälla?
Det är roligt.
Nej, det är det inte.
Nämen.
Du är skitsnygg.
Vad? - Ingenting.
Du ser bara bra ut.
Jag vet inte om pappa får spel. Det kanske inte går.
Oavsett vad så håller vi ihop.
Vi förändrar allt.
Jag vet.
Hålla ihop. Lova.
Jag lovar.
Kom.
Det är dags.
Nu gör vi det.
Ursäkta.
Vart ska ni? - Till min pappa.
Jag kan inte släppa in er. Vi har larmberedskap.
Vad händer? - Det är hemligt.
Vi har ett eget hemligt ärende, så lägg av.
Hej. - Hej.
Säg nåt mänskligt.
Hur är det?
- Perfekt. - Han är okej.
Ni väntar här.
Vad gör du här? - Vad händer? Vad är det här?
Det är inte bra.
Vi har fått rapporter om stora flockar skelett och lik-
på väg hit. Vi vet inte varför, men om de anfaller-
kan vi inget göra. De är för många, vi är för få.
Så stick hem och lås in dig.
Jag har pistolen där. Min Ruger SR.
Den här? Ja, okej. Jag behöver prata med dig.
Inte nu. - Det är viktigt.
Det kommer att låta tokigt, men-
jag tror att de döda vaknar till liv.
Det låter tokigt.
De förändras, pappa. De botar sig själva på nåt sätt.
Du tror att de botar sig? Hur?
Jag har sett det. Det händer på riktigt.
Vet du vad som händer?
Varje dag blir de fler och vi färre.
De botar sig inte. Vi är deras mat.
De blir inte veganer. Okej? De äter inte broccoli.
De äter hjärnor. Däribland din mammas och din killes.
Så jag vill att du vaknar.
Jag ska förklara.
Vad? Att du är... - Jag fixar det.
Stick hem. Barrikadera dig i skyddsrummet.
Där finns förnödenheter som...
Hej.
Vem är du? - Det här är R.
Jag frågade inte dig, utan honom. - Vem är du?
Är du ett lik?
Han räddade mitt liv. Han tog hand om mig.
Jag triggade nåt i honom-
och det måste ha startat nåt i dem alla.
Nu har det triggat nåt i mig.
Nej, pappa.
Vi vill hjälpa.
De vill inte anfalla oss. De vill hjälpa.
Vi blir bättre. - Nej, saker och ting blir bara sämre.
Folk blir bitna och smittas, sen skjuter jag dem i huvudet.
Det hände din mamma och så blir det för honom.
Jag är hemskt ledsen, mr Grigio.
Stick och var rädda om er, vad som än händer. Okej?
Julie... - Jag måste gå.
Du skjuter inte mig.
Jo, det gör jag. Garanterat.
Det där kunde ha gått bättre.
Jag måste varna mina vänner.
Var? - Stadion.
Fan.
Ner i tunnelbanan!
Ursäkta. Ursäkta. Förlåt.
Flytta på er, släpp fram mig.
R.
Julie. - Hej.
Redo för... en strid.
Ja, jag ser det.
Soldater kommer. Beningar närmar sig.
De är här nu.
Håll dem ute. - Vi ska.
Spring.
Häråt!
Sir, er dotter är med liket. Vi ser dem.
Tack.
Vem fan skjuter vi?
Den här jäveln!
Hej.
Hej. Hejsan. Tjena.
Vi ser lik slåss med skelett, sir.
Vi ser det här också.
Kan ni repetera?
Vi ser lik slåss med skelett.
Fan!
Det är över. - Nej. Skyddar dig.
Det ordnar sig.
R?
R, snälla du.
Är du okej?
Ja.
Nästa blir huvudet. Gå bort från honom, Julie.
Nej! - Julie, akta dig nu.
Pappa, du måste lyssna på mig.
Jag vet att vi har förlorat alla.
Jag vet att du förlorade mamma. Men du och jag är kvar.
Vi kan fixa allt det här. Vi kan börja om.
De behöver vår hjälp.
Snälla pappa, titta på honom.
Han är annorlunda. Han...
...blöder.?
Han blöder, pappa.
Lik blöder inte.
Du lever. - Han lever.
Du lever.
Gör det ont?
Ja.
Sir?
Överste Grigio här. Läget har förändrats.
Nu får vi er härifrån.
Blöder du fortfarande?
Ja. - Bra.
Förlåt.
Att skjutas i bröstet gjorde ont. Jätteont.
Men det var skönt att blöda och känna smärta.
Känna kärlek.
Jag vill säga att vi botade beningarna med kärlek-
- men vi bara dödade alla.
Det låter sjukt, men ingen hade dåligt samvete.
De kunde inte förändras.
Det stärkte bandet mellan oss och människorna.
När vi förenade våra krafter var de chanslösa.
De vi inte dödade självdog.
Och resten av oss?
Vi lärde oss leva igen.
Många av oss verkade ha glömt vad det innebar.
Människorna började acceptera oss, anknyta till oss, lära oss.
Detta var nyckeln till boten.
Det var läskigt först.
Men varje stor förändring är lite läskig i början. Eller hur?
Så här gick det till.
Så här blev världen... exhumerad.
Behöver du hjälp?
Ja.
Jag har... zombiefingrar.
Tack.
Här.
Jag har inget emot regn.
Jag insisterar.
Jag heter...
...Marcus.
Emily.
Du är väldigt söt.
Tack, Marcus.
Nu ska du säga att jag också är söt.
R?
Ja?
Har du kommit på ditt namn? - Nej.
Du kan ge dig själv ett.
Välj ett bara. Det du vill ha.
Jag gillar R.
Verkligen?
Vill du inte veta vad du hette och få tillbaka ditt gamla liv?
Nej.
Jag vill ha det här livet.
Bara R, va?
Bara R.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2013