FOR 800 ÅR SIDEN RASEDE EN BLODFEJDE -
- MELLEM EN HERSKENDE VAMPYRSLÆGT -
- OG EN OPRØRSGRUPPE AF VARULVE KALDET LYKANTROPER.
LEGENDEN SIGER, AT SLAGET BEG YNDTE -
- MED TO BRØDRE.
ALEXANDER CORVINUS" TO UDØDELIGE SØNNER.
MARCUS BLEV BIDT AF EN FLAGERMUS -
- OG BLEV VAMPYRERNES LEDER.
WILLIAM BLEV BIDT AF EN ULV -
- OG BLEV DEN FØRSTE OG MÆGTIGSTE LYKANTROP.
Milde himmel, bror, hvad har du gjort?
Igen kommer vi for sent og må beskue dette udyrs ødelæggelser.
Jeg vil ikke finde mig i det her længere, Marcus.
Din bror må og skal stoppes. I nat bringes det til ende.
Vi må skynde os, inden de forvandles.
- Er han her endnu? - Ja.
- Viktor, han må ikke lide overlast. - Gav jeg dig måske ikke mit ord?
Men vi må have William under kontrol.
Brænd ligene! Gennemsøg bygningerne!
Marcus! Hold dig til mig.
Giv mig faklen.
De skifter ham!
- Tilbage til skoven. - Du har brug for min hjælp.
Jeg har brug for, at du lever. Hvis du dør, dør vi alle.
Af sted!
Vi har fundet ham.
- Vi har brug for flere folk. - Find Amelia.
Amelia, vi har fundet William.
Omring ham!
Vælt ham omkuld!
Nej!
Lad ham være!
Hold op, I slår ham ihjel!
Bliv ved!
- William... - Marcus!
Han skulle ikke lide overlast!
Overlad ham til mig, som vi aftalte, ellers må du bøde for dit forræderi.
Så vil du lære din plads at kende.
Din sympati for dette udyr er tåbelig.
Din bror er helt ude af kontrol. Vi gør det her på min måde.
Du ved, hvad konsekvenserne bliver, hvis du dræber mig eller William.
Hvis du så meget som udtaler hans navn igen, -
- så har du beseglet hans skæbne.
Hvad ønsker du...
...min herre?
Indespærring for bestandigt.
Langt væk fra dig.
I seks århundreder var jeg loyal over for vampyrerne.
Men jeg blev forrådt.
Fejden var ikke, hvad den så ud til at være.
På en nat blev de løgne, der havde forenet os, bragt frem i lyset.
Kraven, vores næstkommanderende, -
- havde i smug allieret sig med Lucian, varulvenes hersker, -
- for at vælte vores leder, Viktor.
Men Kravens stræben efter magt og dominans var slået fejl.
Viktor var ikke den frelser, jeg var blevet forledt til at tro.
Han havde forrådt os alle.
Snart vil jagten på hans morder begynde.
Jeg har blot én allieret tilbage.
”Michael... Corvinus" menneskelige efterkommer.
Hverken vampyr eller lykantrop, men en hybrid.
Det er et spørgsmål om tid, før vi bliver fundet.
Mit eneste håb er at få vækket Marcus, -
- vor sidste tilbageværende Ældste, så sandheden kan komme frem, -
- før Kraven forsøger at dræbe ham, mens han ligger i hi.
Kraven ved, at han ikke kan hamle op med ham i vågen tilstand.
Herligt.
Den har været død i ugevis.
Jeg troede, lykantroper antog deres menneskeform, når de døde.
Jo, men her er regressionen standset, så den kan blive studeret.
Hvordan kan du se det?
INJICERET MED 850 ML THASARIN FOR AT STANDSE REGRESSION
ikke just dit speciale, formoder jeg.
Jeg slog dem bare ihjel. Jeg bemærkede ikke deres anatomi.
- Hvor længe kan vi blive? - Ikke ret længe.
Deres tilholdssteder er forbundet på én mainframe -
- og udstyret med bevægelsessensorer. Måske er vi allerede blevet opdaget.
Der er kun en time til solopgang. Kan du nå tilbage til huset?
- Lige præcis. - Så lad os tage, hvad vi skal bruge.
Nej.
Jeg går derind alene.
Luk den op.
Marcus?
Dette ulykkelige væsens blodminder -
- har vist mig, at dit forræderi ikke kender nogen grænser.
Min herre, jeg kan forklare.
Hvorfor skulle jeg høre på dine løgne, -
- når vejen til sandheden...
...er så meget sødere?
Jeg bevarede hans hemmeligheder, ryddede op efter ham.
Gå til Viktor og fortæl ham nøjagtigt det, jeg beder dig om.
Koncentrer dig nu bare om din del.
Jeg beder dig. Jeg kan hjælpe dig.
Det har du skam allerede gjort.
Hvis jeg kan forklare mig, kan du måske få asyl.
Nu ville du blive dræbt på stedet. Det tør jeg ikke risikere.
Skal jeg så bare sidde her og vente? Måske har Kraven sine folk med sig.
Du er ikke så stærk, som du tror.
Michael, du er unik. Vi har aldrig før haft en hybrid.
Hvordan du end har det med det, så kan dine kræfter være ubegrænsede.
Men du er afhængig af blod. Du må søge føde.
Du vil svækkes sekund for sekund. Brug din tid på det.
I guder.
Hvad så, hvis jeg ikke gør det? Hvis jeg ikke kan?
Almindelig mad kan være dødbringende.
Hvis du ikke forudser din trang, vil du angribe mennesker.
Og det vil du ikke have på din samvittighed.
Der er ingen vej tilbage, Michael.
Jeg beklager.
Jeg forstår godt, hvad du gjorde. Det sætter jeg pris på.
Du reddede mit liv. Jeg var ikke parat til at dø.
Jeg ved snart ikke. Alt er forandret.
Jeg skal lige nå at fordøje det hele. Det er en stor mundfuld.
Gå bare. Jeg bliver her.
Bare sørg for at komme tilbage.
De uskyldige øjenvidner? Er de blevet gjort tavse?
Men derudover er de uskadte, som beordret.
- Vis mig, hvad du har. - Javel.
To Dødemagere blev slået ihjel. Vi fandt ingen lykantroper.
De brugte tilsyneladende en ny type UV-ammunition.
Og Amelia?
Der var ingen overlevende. Kravens folk var måske til stede, -
- men de gjorde intet for at forhindre det.
Og Viktor?
Og ingen spor af Marcus blandt askehobene?
Han ødelagde tilsyneladende sin egen forsamling.
Det var ikke hans forsamling.
Vi må af sted.
Lad mig være alene.
AKTIV
Der er du jo.
Hvordan går det?
Tak.
I er nødt til at lade mig være.
Lad mig være!
Der!
Få folkene derhen. Nu.
Lad mig være, for helvede!
Stop!
Satans.
Michael?
- Her. Bid her. - Nej.
Ellers dør du!
Kan du bevæge dig?
Vi må af sted.
- Marcus... - Jeg ved, hvad du har gjort, Selene.
Viktor fortjente sin skæbne, og Kraven var ikke et hak bedre.
Kraven har allerede høstet fortjenesten af sine ugerninger.
Og Viktor...
Viktor havde fortjent sin skæbne gentagne gange.
Det er et forfærdeligt anliggende at udrydde sin familie.
Man gjorde sig store anstrengelser for at skjule alt dette for mig.
Hvad havde Viktor monstro at skjule?
Eller måske er det dig, Selene, -
- der, som det sidste medlem af din ulyksalige slægt, -
- har noget at skjule?
Løb!
Hvad fanden?
Gør det noget, hvis jeg kører?
Hop ind!
Om du så er død eller levende, vil du give mig, hvad jeg forlanger!
Er du okay?
- Han er hybrid, ikke? - Jo.
Han ville have den her. Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Men nu har vi et andet problem.
Drej af heroppe.
Pis! Ned med dig.
Hold speederen i bund, men duk dig.
Hold fast!
Bliv nede.
Kom.
Lad mig se din hånd. Hold da kæft.
- Det er ikke nødvendigt. - Jeg er straks tilbage.
Lad mig se.
Se selv. Det er ikke nødvendigt.
Området er sikret.
Solen er ved at gå ned.
Hvad er der galt?
Vi tog forsyningerne med. De brugte våben blev efterladt.
Det skete lige før daggry, så de kan ikke være nået langt.
Bliv i luften indtil videre. De dukker op før eller siden.
Javel.
Jeg har set den, da jeg var barn.
Jeg har holdt den, mens den har været åben.
Hvordan kan det lade sig gøre?
Det ved jeg ikke.
Men jeg kender en, der måske gør.
Andreas Tanis.
Han var forsamlingernes officielle historiker.
Han faldt i unåde, da han skrev, hvad Viktor betragtede som løgne.
Nu viser det sig, at han sandsynligvis fortalte sandheden.
Hvad blev der af ham?
Han blev sendt i eksil for over 300 år siden.
300 år? Hvad får dig til at tro, at vi kan finde ham?
Det var mig, der sendte ham i eksil.
- Det ligner et kloster. - Ja. Nu er det snarere et fængsel.
Tanis har holdt sig skjult her, siden Viktor beordrede ham i eksil.
Vi er de første, han ser i flere hundrede år.
- Besynderligt. - Hvad?
Jeg husker ikke, at den her port var her før.
Tag den her.
Pis...
Tilbage!
Der fik jeg dig.
Satans.
Jeg vidste, det var dig, Selene.
Stanken af Viktors blod hænger forsat i dine årer.
Tanis. Jeg kan se, at du ikke er blevet bedre til at ramme.
Du har ikke forandret dig. Mig skræmmer du ikke, Selene.
Det må vi gøre noget ved.
Vi må tale sammen.
Dit eksil virker mere behageligt, end jeg husker det.
Hvordan får en vampyr lykantroper som livvagter?
En gave fra en yderst overbevisende klient.
Lucian.
Hvorfor vil Lucian beskytte dig?
Fordi han handlede med dem.
UV-ammunition.
Hvor længe har du tjent på at dræbe din egen æt?
Jeg har gjort, hvad der var nødvendigt for at overleve.
Min beslutning blev gjort nemmere, da jeres elskede Viktor forrådte mig.
Forræderi var hans speciale.
Viktor er død. Jeg har slået ham ihjel.
Har du slået Viktor ihjel?
Det tror jeg næppe.
Medmindre du har indset sandheden.
Så dine øjne er omsider åbne.
Er det ikke interessant, at sandheden brænder værre end sollyset?
Jeg forsøgte at stoppe ham.
Det var en skændsel at begå en så frygtelig forbrydelse.
Og så forvandlede han dig. Det var ikke til at holde ud.
Mine protester var grunden til, at han anbragte mig her.
Vær forsigtig med den, min kære. Den kan give et frygteligt brag.
- Åbn klingerne, så aktiverer du dem. - Rart at vide.
Viktor anbragte dig næppe her på grund af moralske skrupler.
- Hvad ved du? - Meget lidt, er jeg bange for.
Så tog jeg måske fejl, og så er du intet bevendt.
Marcus ville have fat i den her. Hvorfor?
Noget historie tager udgangspunkt i sandheden.
Andet i bedrag.
Viktor var ikke den første, som du blev forledt til at tro.
Han var engang et menneske. Herre over disse egne.
Marcus...
Det er ham.
Han er kilden.
Den første ægte vampyr.
Så taler legenden altså sandt.
Da hans skånselsløse liv lakkede mod enden, -
- da hans næste åndedrag var vigtigere for ham end sølv og guld, -
- gav Marcus ham et tilbud.
Et middel mod sygdom og død.
Udødelighed.
Til gengæld skulle Viktor lade sin udødeliggjorte hær hjælpe Marcus.
Med hvad?
Med at besejre de første varulve, en farlig og smitsom race -
- skabt af Marcus" eget kød og blod.
Hans tvillingebror William.
Men de var ikke som den slags, vi kender.
Hvor modbydelige dine brødre end må synes, er de dog udviklede.
Disse var frådende udyr, der aldrig ville kunne antage menneskeform igen.
Det var først senere generationer, der lærte at kanalisere deres raseri.
Og Williams tørst efter ødelæggelse og lemlæstelse var uudslukkelig.
Han måtte standses. Da Viktors hære var forvandlet, -
- nedlagde og slagtede hans legioner af vampyrer bæsterne.
Så fangede de William og spærrede ham inde.
Han skulle være Viktors fange for bestandigt.
Hvorfor lade ham leve?
Af samme grund som Viktor aldrig lagde planer mod Marcus: Frygt.
Han fik at vide, at hvis Marcus blev slået ihjel, -
- ville alle af hans blod følge ham i graven.
For Viktor betød det, at Williams død ville være lykantropernes endeligt.
Hans slaver.
Ja.
Et kløgtigt bedrageri, -
- som Viktor næppe ville lade afsløre.
Derfor skulle Marcus beskyttes for enver pris.
Her er det.
- Vampyrer. - Dødelige.
Mænd, der er loyale over for Alexander Corvinus.
Vores alle sammens fader.
Hvad er det?
Det burde du vide.
Det er Williams fængsel.
Det fængsel, som din far fik i kommission at opføre.
Nå, så det er dig, der har holdt øje med den for mig?
Jeg har ledt efter den overalt, skat.
Hvad er det? Hvad er der galt?
Nu forstår hun, hvorfor hendes familie blev slået ihjel.
Men det var mange år senere.
Den vinter Lucian slap fri. Din far vidste for meget.
Mere end Viktor turde risikere.
Især når Lucian havde nøglen til Williams celle.
- Og jeg er kortet. - Ja.
Du er den eneste overlevende, der kender dens placering.
Viktor vidste, du var for ung til at kunne huske det.
Men Marcus ved, -
- at mindet om Williams fængsels nøjagtige placering -
- ligger gemt i dit blod.
Hvorfor leder Marcus efter ham nu efter alle disse år?
Det kan jeg ikke svare på.
Men jeg kender en, der kan stoppe ham. Måske kunne jeg arrangere et møde.
Til gengæld for din diskretion naturligvis.
Naturligvis.
Tanis. Du virker nervøs.
Hvorfor flygter du fra mit blotte åsyn?
Vær så god at sætte dig.
Der er ingen grund til, at dette skal være ubehageligt.
Jeg har altid sat pris på dit selskab.
Nu er du ubehøvlet.
Undskyld.
Viktor lavede to nøgler. Hvad ved du om dem?
Nøgler?
Jeg kender ikke noget til nogen nøgler.
Nå jo. De nøgler.
Ja?
Den ene hang til offentlig skue om hans datters hals.
- For næsen af dig. - Og den anden?
- Den var altid i Viktors varetægt. - Hvor?
Inden i ham.
Begravet i hans kød.
Nej, jeg beder dig.
En, der kan standse ham. Måske kan jeg arrangere et møde.
Gå til Mole 17. Spørg efter Lorenz Macaro.
Hvordan ved vi, at Tanis ikke lokker os i en fælde?
Han tør ikke lokke mig i en fælde.
Du er på privat område. Stig ud af bilen med hænderne oppe.
Vi søger Lorenz Macaro.
Stig ud af bilen. Langsomt! Lad mig se dine hænder.
Så du vil se mine hænder?
Gå bare.
Så du er bekendt med den?
Noget så inderligt.
Du er Alexander Corvinus.
Der var engang, hvor jeg gik under det navn.
Men uanset navnet er jeg stadig din forfader.
Hvordan har du holdt dig skjult i alle disse år?
I århundreder har jeg beskuet den skade, -
- mine sønner har forrettet mod hinanden og mod menneskeheden.
Ikke just den arv, jeg ønskede mig den morgen, jeg så dem blive født.
Det er en sur pligt at opdæmme krigen og rydde sølet af vejen.
Og skjule min families ulyksalige fortid.
- Kunne du have forhindret det? - Ja.
Ville du kunne dræbe dine egne sønner?
Du ved, hvad Marcus er ude på.
Hvis han finder mig, finder han Williams fængsel.
Du må hjælpe os med at stoppe ham.
Beder du mig om at hjælpe dig med at slå min egen søn ihjel?
Dig? En Dødemager?
Hvor mange uskyldige dræbte du i din søgen efter at hævne din familie?
Spar mig for dine selvgode udgydelser.
Du er ikke bedre end Marcus, og langt mindre ædel end William.
Han kan i det mindste ikke styre sin hærgen.
Alt, hvad jeg har gjort, kan spores tilbage til dig.
Hundredtusindvis har mistet livet, -
- fordi du ikke kan acceptere, at dine sønner er nogle udyr.
At de skaber flere udyr. Du kunne have forhindret det.
Kom ikke krybende til mig, fordi du er svagere end din modstander.
Du ved, hvilke ødelæggelser William forårsagede, før han blev fanget.
Han må ikke slippe fri.
Nej, vent! Du kan intet stille op mod ham.
Snart, min bror.
Nej!
Far? Nej.
De er væk. Så så, mit barn. Du er i sikkerhed.
Nej. Michael?
Se på mig.
Michael?
Kom nu.
Satans!
- Hej, far. - Din tilstedeværelse er uønsket.
Det forudsigelige hjerte, som aldrig vil tø.
Hvilken skam, at det slår i en tåbes krop.
Du er den ældste udødelige, -
- men du har aldrig forsøgt at gribe din skæbne.
Du og jeg er naturens svipsere. Intet andet.
Denne verden er skabt til menneskeheden.
Skal det ynkelige synspunkt forklare, hvorfor du udstødte dine sønner?
Hvorfor du har set til i et halvt årtusinde, -
- mens William har måttet lide i mørket alene?
Nej, far.
Jeg har ingen respekt for dit ynkelige synspunkt.
Viktors nøgle. Hvor er den?
Hvad din plan med William end måtte være, er den forgæves.
- Du kan ikke kontrollere din bror. - Jeg er blevet stærkere.
Og båndet mellem os er stærkere, end du nogensinde har villet erkende.
Du tager fejl.
Du vil snart drukne i lykantroper, som du gjorde før.
Nej, hverken lykantroper eller vampyrer.
En ny race skabt i deres skabers billede.
Deres nye gud.
Mig.
Og en sand gud...
...har ingen far.
Du vil fejle.
- Hent førstehjælpskassen! - Nej!
Lad os nu hjælpe dig.
Tiden er inde, min ven.
Find pigen.
Før hende til mig.
Nej, vent.
Hvis du vil have ram på Marcus, har du brug for Alexanders hjælp.
I efterlader ham ikke her.
- Fik han fat i smykket? - Ja.
Han er for stærk til, at du kan klare ham alene.
Kun du er ældre end ham. Kun du er stærkere.
Du kunne selv have slået ham ihjel.
Uanset hvad han er endt som, så er han stadig min søn.
Du er det sidste håb.
Han kan kun besejres på én måde.
Skynd dig nu, inden arven i mine årer svinder helt ind.
Hvad vil det forvandle mig til?
Fremtiden.
Gå nu.
Vi nærmer os.
Flyv tilbage mod floden.
Jeg kan ikke se nogen vej ind.
Der var en indgang via floden. Den må være under vandet nu.
Vi må en tur i vandet.
Tættere på.
Selene.
William.
Vent.
Nej, William! Stop. Slap af, min bror.
Det er mig.
Jeg sårer lige så nødig dig som mig selv.
Hvilken vej?
Er det her?
Han er her allerede.
- Hvad er det? - Ikke noget.
Lad os gå.
Vi kommer for sent.
Om bag ved ham!
Imponerende.
Michael, du er unik.
Vi har aldrig før haft en hybrid.
Dine kræfter kan være ubegrænsede.
Hold inde! Fandens også.
- Hvor er han? - Han løb ind igennem der.
Vi har kun UV-ammunition. Det vil ikke fælde ham.
Nej, men det vil sinke ham.
Kom så.
Er du okay?
Kors i røven!
De var ikke som de lykantroper, vi kender til.
De var frådende udyr, der aldrig kunne antage menneskeform igen.
Hvad venter du på? Skyd dem!
Så rammer jeg også hende! Jeg kan ikke få dem på kornet!
Michael...
Pløk den!
Skær os fri!
Vi styrter!
William!
Jeg vidste, Viktor begik en fejl ved at holde dig som kæledyr.
Han skulle have dræbt dig sammen med resten af din familie.
Et uskrevet kapitel venter forude.
De grænser, der adskilte forsamlingerne, er blevet udvisket.
Kaos og intern magtkamp er uundgåeligt.
Det eneste, der er givet, er, at mørket stadig venter forude.
Men for første gang...
... ser jeg ind i lyset med spirende håb.