Нищо на може да се сравни с отглеждането на първото куче.
Елементарната радост от разходка с приятел на чист въздух,
хвърляне на пръчка.
Да прекараш хубаво с най-добрият си приятел.
Естествено, не го казвам от собствен опит.
Това даже не съм аз.
Това съм аз. И лудото псе което преследвам е Марли...
най-лошото куче на света - Извинявай!
Поне така мислех. Но историята започва преди да се роди Марли.
Четири години по-рано, деня на моята сватба...
през който беше и най-ненормалната пролетна снежна буря...
в историята на южен Мичиган. Денят в който се развали колата ни.
Но на нас ни беше все тая.
Господи, толкова е хубаво.
Как мислиш, какво означава виелица на сватбата?
Добър късмет ли е или лош? Аз мисля че е добър.
Как така те спечелих? - Какво?
Не, честно. Откъде извадих такъв късмет?
Ами, и на мен постоянно ми задават този въпрос.
Стига. Майтапиш ли се?
Ти си част от плана. - План?
Моят план. Първа стъпка...
да срещна невероятно мил, умен и секси мъж.
Готово. Втора крачка?
Да се оженя за теб вместо за него.
И трета крачка...
Не мога да понеса повече крачки. - Не искаш ли да чуеш третата?
Да. Каква е третата крачка? - Лесно е.
Бъди нежна. - Да се преместим на по-топло.
Знаех си, че ще кажеш това.
Оуен Уилсън
Дженифър Анистън
МАРЛИ И АЗ
Благодаря. - Знаеш, че ще се справиш, нали?
Да. Ще се справя. - Кой си ти?
Джон Грогън. - Не. Ти си Джон Грогън...
който ще получи работа като репортер, в един от големите вестници.
Добре, ама сега не ми се слиза от колата.
Налага се. Не, скъпи. - Може да се разходим наоколо.
Хайде, слизай от колата.
Та кой бях аз? - Моля ти се.
Себастиян ми каза, че си спечелил някаква награда.
Мичи. Имам Мичи.
Като Пулицър, но от западен Мичиган.
Мичи.
Какво те накара за напуснеш престижния Каламазу Газет?
Както знаете, със Себастиян бяхме заедно в колежа..
и той... той..
той винаги казваше колко е хубаво в южна Флорида...
и че може би ще ни хареса, затова решихме да се преместим тук.
И ти ли си комедиант? - Моля?
Като приятеля ти.
Не. - Той върви по тънък лед.
Добре, че може да пише.
Женен си за Джени Хейвънс?
Да. Джени Грогън. Защото взе моето име след сватбата.
Тя получи ли работата в Поуст? - Да. Получи я.
Защо не взеха и теб? - Защото не се кандидатирах.
Джени пише на културни и ежедневни теми, а аз съм повече по новините.
Мисля, че тази работа ще е по-добра за мен.
Мислиш ли, че си по-добър от шестимата, които кандидатстваха за тази работа?
Не знам дали съм по-добър.
Знам само, че постоянно се изненадвам от себе си.
Преди десет години пушех трева и играех видео игри,
и не съм си и помислял за колеж, но завърших с почести.
Не съм мислел, че ще работя във вестник, но и това стана.
Не мислех, че момиче като Джени ще се омъжи за мен, но и това се случи.
Какво стана? - Имат човек за регионалните.
Съжалявам, скъпи. - Затова ще пиша за Пустинна Буря.
Получил си работата? - Получих я.
Получил си работата, скъпи!
Джон Грогън, знаех си!
Просто си знаех. Гледай сега. Виждаш ли какво става?
Работа. Готово.
Какво е следващото? Обяд? - Къща.
Стигна ли до частта за легналите полицаи?
"Ако спасят поне един живот... " - ".. ще си заслужава"
"Казва Джeн Дикерсън, с пълни със сълзи очи".
Пълни със сълзи. - Харесва ли ти? Или е много лигаво?
Не е. - Не е ли малко пресилено?
Скъпи, какво стана със статията за Пустинна Буря?
Това е. Бащата на раненото момиче е в Кувейт.
Не го ли пише? - Не. Мисля че са го отрязали.
Даже са ти сбъркали името.
Джон Горгън. - Майтапиш се. Дай да видя.
Забрави. - Сериозно ли?
Знаеш ли какво? Добра е. Наистина. Има факти, имат цвят.
Наистина добра статия. - Благодаря.
Исках да и вдъхна живот.
Твоята ми харесва. Почти я прочетох. Идеята за машините за гласуване.
На другата страница ще видиш, че съм писала какво може да стане.
Значи продължава.
Останалата част е добре, но всъщност е малко скучна.
Харесва ми.
Доста място са ти дали.
По дяволите. Уморих още едно.
Как ще се грижа за дете, като не мога да се оправя с едно цвете.
А ти какво очакваше? Купи къща с свободна стая.
Какво и има на стаята? - Празна е Джон, това и има.
И знаеш ли какво още е празно? - Матката и.
Притеснява ме, че Джени е на седма стъпка. - Какво?
Организирала е целият си живот спрямо тези стъпки.
Това е плашещо.
Ако питаш мен, вземи и птица, куче или нещо друго.
Папагал ли? - За да се грижи за нещо различно от теб.
Като имаш дете, си баща. Не си ти вече.
Ако имаш куче си... - Господар.
Още си мъж. - Още имаш живот.
Точно така. - И куче.
Обаче и спираш часовника за няколко години.
Не съм имал куче досега. - Не е кой знае какво. Храниш го.
Разхождаш го. Пускаш го навън от време на време.
Но няма значение, защото не ти ще се грижиш за него, а тя.
Себастиян! - Да.
Пътуването ти е одобрено. Тръгвай.
Къде отиваш? - В Колумбия.
Има един който казва, че може да ме срещне с Пабло Ескобар.
Пиша една статия...
Ще проследя едно листо от кока, от джунглата до улиците на Маями.
Звучи като добра идея. Трябва да си внимателен...
Гормън! - Грогън.
Гродън. Има пожар на бунището. Изтичане на метан. - Метан?
Да. Искам два параграфа за притурката.
Метан. Изяж се от яд.
Какво куче?
Помниш ли Каролайн? - Медицинската сестра ли?
Беше учителка в ясли, не знам. Както и де е.
Тя имаше страхотно куче, Дейзи.
Беше лабрадудъл. - Искаш да кажеш Лабрадор.
Добре де. Вземи и Лабрадор.
Би трябвало да е като дете, само че по-лесно да се дресира.
Лабрадудъл? Стига бе.
Не мирише на ресторант.
Знам. Малка изненада първо.
Ето така. Искам да минеш оттук, скъпа.
Вие ли сте Грогън? - Да.
Очаквах ви преди един час. - Това ще ти хареса.
Нагоре. Извинявай.
Съжалявам за бъркотията, за шума и миризмата.
Какво става?
Може ли да видя? - Не. Още малко.
Ето така. Готова ли си? - Наистина ли?
Едно, две, три. Честит рожден ден.
Какво? Господи, невероятни са.
Рожденият ми ден е след месец.
Няма проблеми. И без това трябва да останат още три седмици.
Не сме го обсъждали. - Знам, това е изненада. Не можем.
Здрасти момчета. - Майката я осиновихме миналия месец.
Семейството което я остави даже не знаеше, че е бременна.
Сигурен ли си, че сме готови? - Нали ви казах, трябва да изчакате
три седмици да се отбият, преди да го вземете.
Мен няма да ме има. - Защо?
Ще бъда в Гейнсвил, да покривам делото. - Да, вярно.
Ще имам време да се сближа с него и да почна с дресировката.
И да го вкарам в пътя преди да се прибереш. - Така е.
Как ще изберем? - Женските са 300. Мъжките 275.
Освен този малкия. Него можете да го купите за 200.
Това ли? Много е сладко. Куче на далавера.
Здрасти, кученце. - Харесва те.
Кучето далавера те харесва.
Ами, това е вашето.
И без това щях да те избера.
Не казвай на никого. Не казвай на другите.
Ще трябва да побързаме малко, скъпа.
Иска ми се да не трябваше да ходя. - Майтапиш ли се?
Ще бъде супер. Прекара осем месеца по това дело.
Честно. Завиждам ти. - Сериозно ли?
Криене на данъци? За това ли ми завиждаш?
По-секси е от легнали полицаи.
Обади ми се веднага като се приберете. - Добре.
Трябва да му измислим име също. - Да. Ще мислим по въпроса.
Ще му викам Далавера докато се прибереш.
Ще се оправиш ли? - Притесняваш се за мен или за него?
Притеснявам се. - За мен, Джон Грогън?
Знам. - Чао, обичам те. Бъди красива.
Благодаря. И аз те обичам.
Как си, приятел?
Голям ден е за теб.
Да послушаме радио.
Неудобна тишина.
Харесва ли ти? Харесваш ли Боб Марли?
Боб. Хубаво име ли е?
Боб, ела тука Боб. Или Робърт?
Като остарееш. По достойно е.
Марли? Харесва ли ти?
Добре звучи.
По-добре да се возиш там.
Не искам да катастрофираме още от първия ни ден заедно.
Добре ела тука. Голям ден е, можеш да се возиш тука.
Днес може. Само този път.
Ако ни спрат, ще обясним как стоят нещата.
Какво е станало? - Обрали са Милър.
Пак ли? Добре че имам куче пазач.
Здрасти, приятел. Има остри зъби.
Трябва да му дам вода.
Нали няма да го държиш в задния двор?
Ще го държа в гаража, докато се научи да стиска.
Не, Марли, не.
Достатъчно яде, Марли. Изяде две купички.
Изяде половината колан в колата.
Как ядеш още?
Не знам къде го слагаш.
Ето една малка кутия, в която ще спи Марли.
Доста удобна.
Лека нощ.
Няма страшно. Аз съм вътре.
Да спиш добре.
Добре де.
Ще ме умориш, да знаеш.
Трябва да изчистим преди да се прибере госпожата.
Аз отивам до летището, а ти ще чакаш тука в кутията.
Само гръмотевица. Ей сега се връщам.
Качвай се. - Господи.
Как е моето кученце? - Добре съм.
Малко съм уморен. Опитвам се да остана сух.
Сериозно. Как е той? - Чака те.
Чуваш ли това? Мисля, че е Марли.
Господи.
Господи. Виж това.
Не го оставих така.
Колко дълго го остави? - За около един час.
Най-много. Гипс картона ли е изял?
Това не е нормално.
Едно малко куче е направило това.
Скъпи, ти трепериш. Гръмотевиците плашат ли те?
Сладко момче.
Виж ни само.
Значи съм в тази пещера, и мога да почувствам автоматите направо.
Бяха може би девет около мен.
Какви, АК 47? - Калашников.
И идва Ескобар и ми вика... - Ескобар?
Ел Падрино. И ми вика "прочетох статията ти за Кадафи...
и мисля, че си уловил нарцисизма му перфектно"
Можеш ли да повярваш? - Да, на по-голямата част.
Искаше ми се да си там.
А кой ще отразява борбата в Ротари Клуб е Делрей?
Беше лудница.
И твоето време ще дойде, амиго. - Пия за това.
Това беше лудо. - Господи.
Най-сладкото нещо което съм виждала.
Кажи здрасти, Марли.
Може ли да го подържа? - Разбира се. Ето.
Толкова е сладък. - Обичам им дъха.
Разпознахте ли се с моя приятел Себастиян?
Вивиана. Приятно ми е.
Аз съм Шанън. - Красив е нали?
Очарователен е. - Мисля, че идеята "куче вместо бебе" действа.
Определено действа за мен. - Мога ли да го взема вкъщи?
Кученцето не мога да го дам, ама може да имате късмет с голямото куче.
Лесен съм. - Така ли?
И знам номера даже.
Марли, Марли.
Върни се кученце.
Хвана го. Мерси. - Трябва да си по-внимателен, човече.
Това ни е първата седмица заедно, още свикваме един с друг.
Не трябва да водите нетренирано куче на кучешкия плаж.
Добре, мога ли да си получа кучето?
Не го пускайте без каишка, ако не сте сигурни
Това е единствения плаж за два окръга...
...където кучетата не са забранени.
Ако ченгетата видят някой да ака или пикае, ще ни затворят.
Какво толкова смешно има?
Просто съм много незрял.
Калвин!
Виждаш ли? Не се ли радваш, че не си Калвин?
Как лесно се отърва.
Марли, престани!
Скъпи, кучето ми взе...
Марли, не.
Не можеш да минеш през мрежата.
Честит ден на благодарността! - И на теб.
Марли!
Има и други хора.
Защо точно мен? - В трудно положение съм.
Аз съм репортер, не пиша рубрики.
Джон, парите са повече...
можеш да пишеш когато искаш, за каквото искаш.
Защо се колебаеш? - Не колебая, мисля.
Колебаеш се. Предлагам ти повишение, а ти се колебаеш.
Не се виждам да пиша рубрики.
Опитай се пак да изненадаш себе си.
Добре. - Джон, само няколко пъти на седмица...
докато намеря заместник на Джери.
После пак можеш да се върнеш към това което пишеш.
За какво пишеш? - Некролози, метанови течове.
Съгласен ли си? - Да.
Не изглеждаш много щастлив. - Не, повишение е.
Може да махнем увеличението на заплатата, ако искаш? - Не, благодаря.
Добре. Това е приказка. Захващай се за работа.
Марли. Мисля, че си извадих рамото.
Господи, не иска да върви в крак.
Не върви, а бяга.
Марли, спри.
Трябваше да го свалям от три кучета днес.
Пудели? - Не само.
Викам да го дадем във ферма.
Не се ли прави това с кучета които са извън контрол?
Ами, обикновено се дресират.
Или дресировка. Долу, момче.
Какво правиш?
Арни ми даде рубрика.
Шегуваш ли се? Това е супер.
Да. Голяма чест.
Трябва да пиша за законите за застрояване...
и да давам мнение за дворни разпродажби.
Успокои се. По-полека с ентусиазма.
Просто тия простотии не ги чета като ги пишат други хора.
А сега трябва да пиша по две рубрики на седмица.
И нямаш нищо за вторник.
Да, нямам нищо за вторник.
Обзалагам се, че ще измислиш нещо.
Това ми дава вдъхновение, но не за рубрика.
По-скоро... Погледни Марли. Сега яде пода.
Марли, престани.
Непоправим си.
Непоправим? Няма такава дума.
Всяко куче иска да се учи.
Ела тука скъпа.
Ти си добро момиче.
Естествено не могат да учат, ако родителите са слабохарактерни.
Аз съм с доста силен характер, но...
Кажете здрасти на Марли.
Кой от вас ще е треньорът?
И двамата, защото искаме да слуша и двама ни.
И сме женени.
Кучето може да има само един господар.
Кой от вас има по-голям авторитет във връзката ви?
По-добре да седна там.
Така си помислих. Ще започваме ли?
Добре. Седни.
Седни, Марли.
Марли, седни.
Това е класически пример за куче...
на което му е позволено да си мисли, че е алфа мъжкар на групата...
и за това не може да е щастливо животно.
Да. Изглежда много нещастен.
Шегаджията, замести я.
И махни очилата. Кучето обича да го гледат в очите.
Държа ги. - Хвана ли го?
И така, вържете кучетата.
И така, от ляво. На три.
Едно, две, три. Тръгвайте.
Много добре. Много добре.
Хей, оправи го.
Върни го обратно.
Добре клас.
Хайде да се наредим пак.
Въпросът е да сте уверени в собствения си авторитет.
Сега ще демонстрирам обикновено ходене.
Г-н Грогън. - Съжалявам.
Може ли?
Дори и непокорното куче обича да слуша водача си.
Марли, в крачка.
Марли!
Внимателно. Марли, не!
Това е. Махнете го от тук.
Обикновено го прави с пудели.
Това куче е лош пример за другите.
Клатенето на крака е като вирус. Може да зарази цялата група.
Той трябва да си тръгне.
Може би косата Ви...
Му напомня на пудел - Не го водете тука повече.
Още от началото ме взе на мушка.
Да. Така е. - Но Марли не и се остави.
Затова го изритаха.
Сега си най-лошото куче на света.
Изритаха те от училище за послушание.
Знаеш ли, може и друго да направим.
Да, знам. Трябва...
Не, не. Усмихвам се, но съм сериозен. Не.
Няма да е толкова лошо, приятел.
Ще видиш. Секса не е кой знае какво.
Не мога да ти кажа така, знаеш че е лъжа.
Горкото копеле.
Искаш да дойдеш тук ли? Поне това мога да направя.
Да подиша малко чист въздух.
Като осъден на смърт е.
Това ме боли най-много. Че е толкова щастлив.
Не знае какво ще му се случи. - Скъпи, нищо му няма.
Не така. Изнервям се. - Спокойно.
Нека подиша чист въздух.
Като "За Мишките и Хората".
Марли, не. - Джон, моля те дръж го.
Иска да избяга.
Намислил е нещо.
Отбий. - Не мога да спра тука.
Скъпа отбий. - Опитвам се. Има много коли.
Отбий. - Добре, добре.
Имам нужда от помощ. - Сложи му каишка.
Млъквай. - Ще му отрежат топките. Остави го на мира.
Хвана ли го? Внимателно.
Това е само чернова, искам пак да я прегледам.
В началото, може би..
Може да го махнем, защото е малко подигравателна.
В момента съжалявам, не мисля че се получи. Съжалявам.
Ще се продължа с статията за застрояването. - Чакай малко.
За какво се извиняваш? Супер смешно е.
Наистина ли? - Ще се спукам от смях.
Изритали са го от училище за послушание...
Клатенето, голямото бягство...
Много е смешно. Сцепих се от смях.
Наистина е супер смешно.
Пусни я така както е.
Благодаря.
Чуй ме. Знаеш ли защо се получава?
Получава се, защото влагаш себе си в писането. Това ми харесва.
Хубаво. - Знам че си репортер и т. н...
но можеш ли да напишеш още няколко?
Разбира се. - Супер.
И кажи на кучето си да не се чувства зле.
Рано или късно, всички губим топките си.
Добре е да го знам.
Вчера, заведох кучето си, Марли...
Събудих се от целувките на Марли.
Излезнах на разходка, която се превърна в гоненица.
Повозих се на лодка. Писах за умирането на Евърглейдс.
Засадих портокалово дърво в двора.
Хвърлях пръчки в парка. Марли плува в залива
Открадна фризби. Купих фризби на човека.
Изкъпах Марли. Отидох на работа блокирал.
Надявах се на вдъхновение. Нищо.
Купих си нова фланела. И нова клавиатура.
Получих същият чек. Ходих на сърф със Себастиян.
Запознах се с новото му гадже Саша. И с другото му гадже, Анджи.
Гледах модели да позират на сърф.
Писах за развитието на Саут Бийч.
Интервюирах Глория и Емилио Естефан в хотел Кордозо.
Представих ги на Джени, която се кикоти като тийнейджърка.
Отидох на пазар в мола. Купих си възглавница.
Спах като бебе. Хванах Марли да яде възглавницата.
Скрих доказателствата от Джени. Изчистих повръщаното в кухнята.
Помогнах на Джени за вечерята. Преварих спагетите. Бихме се с храна.
Проверих рубриката на Джени. Прочетох последната творба на Себастиан.
Отидох да бягам с Марли да се разведря.
Не го видях да прегризва каишката. Гоних го 15 пресечки.
Трябваше да се обадя на Джени да ни прибере.
Писах за цената на бензина. И за цената на водата.
Намерих малък портокал на дървото. Джени е доволна от себе си.
Открих си бял косъм. Открих бял косъм на Джени. Купих на Джени цветя
Спасих новият пощальон от Марли. Спасих доставчика от Марли.
Поканих нашите на гости. Заведох ги на хубаво място в Саут Бийч.
Скарах се с баща ми за сметката. Скарах се с баща ми за пари.
Скарах се с Джени, заради караниците.
Закарах нашите до летището.
Слушах да се оплакват, че нямат внуци.
Проследих урагана който идваше към южна Флорида.
Крих се в банята по-време на урагана. Стоях на тъмно три дни.
Писах за крадците. Писах за доброволците.
Писах за чудото на климатиците.
Гледах Марли да рови за съкровища.
Прекарах Коледа със сестрата и семейството на Джени в Орландо.
Оставих им Марли да отида в Дисни Уърлд. Трябваше да им купя нови мебели.
Гледах Джени да се радва на малките момиченца.
Спуках гума на връщане. Писах за щатските полицаи.
Писах за будките на магистралата. Празнувахме увеличението на Джени.
Вързах Марли за масата
Гоних Марли и масата. Хванах масата.
Писах за Марли и масата.
Опитах да пиша за друго освен Марли. Нищо.
Бах портокали от дървото. Направих сок.
Отидохме в Маями да гледаме мач на Марлинс.
Доведох Марли, който се оказа бейзболен фен.
Опитах се да го спра да не преследва топката по трибуните.
Опитах се да го спра да не преследва топката на терена.
Писах за мача. Себастиан ме бъзика за което.
Запознах се с новата му приятелка. Не и помня името.
Ходих да се гмуркам с тях. Порязах се на корал.
Ходих до спешното. Писах за болниците.
Ходих на лов за великденски яйца с Джени в къщата на шефа и. Пих мимоза.
Срещнах лекар, който прави по три липосукции на ден.
Писах за гледачките в Бока. Писах за жените в Бока.
Написах рубрика за писането на рубрики.
Прибрах и видях Джени да танцува с Марли.
Опитвам се да измисля причина да не си направим бебе.
Нищо.
Защо не го пуснеш от каишката?
Защото, колкото и да го обичам, не му вярвам.
Скъпи, минаха две години без нито един инцидент.
Да, защото не го пускам без каишка.
Не искаме да затворят Кучешкия плаж заради нас, нали Марли?
И така. Какво следва?
Сладолед? - Не. Имам предвид списъка.
Списък? - Джен, списъка...
Списъка, който имаше като се оженихме, с твоите планове.
Със заповедите ми. - Планът ми ли?
Планът. Искам да знам какво следва? Уплаши ме.
Наистина ли искаш да знаеш? - Кажи ми.
Следва или нов покрив... - Много практично.
Или бебе.
Мога да живея с няколко теча.
Наистина? - Да. С няколко.
Нали знаеш, че няколко малки теча се превръщат в голям...
и големят теч се превръща в голяма отговорност.
Това е вярно. - Може би трябва да оправим доста...
...други неща, преди да започнем. - Скъпа, вече оправихме Марли.
Ако оправим прекалено много работи, това ще се превърне в съдебно дело.
Сериозно ли говориш?
Да, така мисля.
Разбираш, че не говорим за покрив наистина.
Да, разбрах. На половината от разговора.
Добра метафора де.
Нали не го правиш, за да имаш за какво да пишеш после?
Скъпа, стига. Естествено че ще има смешни рубрики..
но това са косвени жертви с които ще се справим.
И съм готов, ако ти си готова.
Вместо да се опитваме да правим бебе, може да спрем да се пазим.
Ако разбирам правилно, трябва да се прибираме и да се захващаме за работа.
Да, но с малко повече романс.
Ще си запалим свещи, ще си пуснем Шаде. - Шаде?
Скъпи? Храни ли го днес?
Марли, махни се.
Той е куче, не знае за какво става въпрос.
Повярвай ми, знае. И ме смущава.
Марли, махни се. - Концентрирай се, скъпи.
Много добре. По-добро е от последното.
Благодаря. - Много си добър, Грогън.
Хареса ми статията, миналата седмица, за жената от Бока.
Как я беше нарекъл? - Бокахонтас.
Вярно ли, че си е правила гърдите четири пъти? - Така каза.
Супер смешно. Вярно ли е, че се опитвате да си направите дете?
Ами, не че се опитваме, просто не искаме... - Как така?
Какво имаш предвид? - Правите ли секс?
Да. - Махна ли гумата?
Да. - Значи се опитвате.
Поздравления. Добра работа.
Опитвате ли, или?
Можеше да разбереш, ако беше чел рубриката ми.
Извинявай, ама някой чете ли я изобщо?
Стига де. Водя Марли тука да ти помага да сваляш...
...момичета, и ти така ми се отплащаш?
Колко време се опитвате? - Няколко месеца.
Какво ти промени мнението? - Какво да ти кажа?
Всъщност съм женен за някого, и ме е грижа какво иска тя.
А ти искаш ли го? - Да.
Предполагам че това отговоря и на другия ми въпрос.
Ще пиша статия за растежа на търговията с успокоителни лекарства за списание Таймс.
И на свободна практика ли работиш вече? - Да.
Да, обаче е голяма статия.
Прекалено голяма за сам човек, и се надявах да ми помогнеш.
Майтапиш ли се?
Ще можем да работим заедно. - Много ще се радвам.
Разбира се, ще се пътува много. - Надявам се да е така.
Може би не е най-подходящата работа за човек очакващ дете.
Никой не е казал че трябва да стане на мига.
Нека да поговоря с нея. Това е тя.
Скъпа, как си? - Здрасти.
Обаждам се да ти кажа, че в леглото ти има гола жена.
Защо не започвате, а аз ще се прибера колкото мога по-бързо.
Много смешно. Сериозно, можеш ли да се прибереш веднага?
Прибрахме се. - Здравейте.
По въпроса за бебето. Какво ще кажеш да го отложим малко?
Определено не се получава, и може би това е намек...
че точно сега не му е времето.
Може да е знак, че не сме готови още.
Помислихме ли за това? - Джон.
Бременна съм.
Супер.
Супер. Нали?
Какво искаше да кажеш преди това?
Няма значение. Просто, как да кажа,...
Сега се чувствам глупаво, за този глупав монолог който няма значение,
но сега съм щастлив.
Искаш ли да започнем отначало? - С удоволствие.
Би било чудесно. Можем ли? - На всяка цена.
Бременна съм. - Какво? Наистина ли?
Не прави същата грешка като мен.
Каква? - Скоро ще настъпи момента...
В който ще почнат да и се подуват глезените. - Готов съм за това.
Ще и се опъпчи лицето. Ще качи 20 килограма.
Ще повръща постоянно. - За това не съм готов.
Ще те погледне и ще каже...
"Ти ми причини това, мръсник"
Какво стана с блясъка?
Няма блясък. Купи и подарък.
Ще разпръсне ядът и.
Обици, гривна.
Много добре идея.
Може сега да отида. - Има бижутер зад ъгъла.
Добре. - Кажи моето име.
Красиво е.
Много е красиво.
Скъпи, благодаря ти.
Моля. Минавах от там, мислейки за теб и го видях на витрината, и си казах...
Трябва да го взема. - Много мило.
Харесва ли ти? - Супер е.
Сложи си го. Или дай аз да ти го сложа. За късмет.
Къде е? - Къде го сложи?
Мисля, че го сложи на масата. - Ей сега го държах.
Изпусна ли го? - Не. Сложих го тук.
Не може да изчезне.
Господи.
Марли, не. Изплюй го.
Отиди в кухнята.
Марли, имам нещо вкусно за теб.
Ела тука.
Стой, Марли, стой.
Добро момче.
Марли пусни го. - Марли.
Там ли е? Не го виждам.
Трябва да спреш да ядеш мангота.
Знаеш ли, преди години, когато си представях живота си...
не се виждах в задния двор с маркуч в ръка, да пръскам лайната ти...
търсейки изядената и рециклирана огърлица на жена ми.
Което показва, че човек трябва да мечтае на едро...
Джакпот.
Много хубава огърлица. Толкова е блестяща.
Да, такава е. - Как е лудото ви куче?
Чета рубриката Ви всяка седмица.
Значи Вие сте този човек.
Мисля, че следващата ще ви хареса.
Пулсът ще бъде много бърз. Като малък влак. Нормално е.
Рано ли е да се види полът? Не че имам предпочитания.
Може да е момче, момиче... Какъвто пол си избере той.
Недвусмислени гениталии, ако зависи от мен, но...
Изчакайте малко.
Понякога не се чува заради позицията на бебето.
В десетата седмица сте, нали? - В понеделник ще станат десет.
Може би е малко рано.
Да направим сонограма. Имате ли празна касета?
Да.
Това е топло.
Да направим една хубава снимка. - Добре.
Тук на монитора се вижда.
Извинете ме за момент.
Здравейте. - Здрасти.
Нека да погледнем бебето ви.
Има ли нещо изобщо?
Не и каквото се очаква в десетата седмица.
Не съм още в десетата седмица.
В понеделник. Все още е деветата.
Няма пулс, Джен.
Много съжалявам.
Случва се понякога, и ние не знаем защо.
Млада си. В добро здраве.
След няколко месеца може да пробвате пак.
Съжалявам. Ще си оставя...
насаме за малко, а утре ще си поговорим пак.
Много съжалявам.
След няколко месеца може пак да опитаме.
Искаш ли чай?
Знаеш ли какво си мислех? Може...
Все още имаме билетите от родителите ти...
за медения месец в Ирландия.
Може да отидем. Да си починем малко.
Джени?
Той... е голям. - Да. 50 килограма е.
Иска да ти каже здрасти.
Обича хора. - Просто бъди спокойна и стой мирно.
Обичаш кучета нали?
Всъщност... - Готова ли си?
Отиди да кажеш здрасти.
Не прави така. Съжалявам.
Просто трябва да клекнеш като прави така.
Не се притеснявай, не прави така постоянно. Само като те посреща.
Прочети това. Вътре е всичко което трябва да знаеш.
Взех багажа. - Всичко ли взе.
Хайде, скъпи. - Ще задържиш ли вратата?
Държа я. - Тръгваме.
Скъпи закъсняваме.
Добре дошла в домът ни, Деби.
Марли е енергично куче, което обича близостта.
Досега не сме го оставяли, но сме сигурни, че ще се държи...
както като сме си вкъщи.
Има няколко неща които трябва да знаеш за Марли.
Яде три пъти на ден.
Ако изглежда гладен му дай пак.
Разбира се всичката тая храна трябва да отиде някъде...
така че използвай синьото устройство и внимавай къде стъпваш.
Не се притеснявай за цвета. Обича да яде манго.
Не му е разрешено да пие от тоалетната...
затова затваряй капака, и слагай тухлата отгоре.
Знаеш ли, по-добре направо затваряй вратата на банята.
Като повечето кучета, Марли има нужда от много движение...
така че се опитай да го извеждаш на разходка всяка сутрин и вечер.
Заключвай всички врати и прозорци преди да си легнеш.
Не се притеснявай. Той е отличен пазач.
Можеш да спиш спокойно, знаейки че той е на пост.
Гръмотевичните бури са му слабото място.
Можеш да му даваш успокоителни, ако се задава буря.
Добре, ела тука. Марли, върни се.
Не ги обича, така че му ги набутай в гърлото колкото може по-надълбоко.
Добре дошли. Аз съм г-жа Бътерли.
И последно, не му позволяваме да се качва по мебелите...
и да дъвче друго освен играчките си.
Това е всичко. Наслаждавай му се. С обич Джени и Джон.
Сервираме чай всеки ден в 4:00 и вечеря точно в 6:00.
Одеялата са памучни. Добре топлят.
Значи са електрически? - Не и в тази къща/
Брат ми умря по-време на пожар. Да почива в мир.
В тази стая, всъщност.
Не се притеснявайте. Тапетите са сменени.
Лека нощ и на двама ви.
И Бог да ви благослови. - И вас също.
Благодаря.
Това беше странно.
Скъпи, знам че не сме правили секс от... сещаш се.
Но не мисля че ще го правим тази вечер.
Не, не. И аз не мисля, че ще се получи тука.
Не се чувствам... Мисля, че мога...
да се примиря с това че Господ гледа, и майка му също, но...
но с порцелановият Папа не мога да се примиря.
Юли е, а мога да си видя дъха.
Скъпи не си чувствам пръстите. - Това не е хубаво.
Трябва да проверя.
Господи, по-тихо.
Не е от леглото, а виковете на умрелите от секс в ада.
Искаш ли да се присъединиш към тях?
Сериозно?
Не сме длъжни.
Да, но идеята че не се е случвало тук от 50 години...
ме възбужда.
Липсваше ми, скъпа.
Марли, здравей скъпи.
Ела тука. - Липсваше ни много.
Здрасти Деби. - Имаше 11 бури докато ви нямаше.
Единадесет. И бяхте прави, че не обича бури.
Единадесет? Това са много бури.
И да знаете, аз обичам кучета, но това не е куче.
Това в дявол с лице на куче, което клати крака и пикае на килима
Марли. - Престани.
Стига, Марли, само гръмотевица е. И без лаене.
Стига, Марли, само гръмотевица е.
Джени?
Можеш ли да ми помогнеш?
Имам 20 мин. да пратя рубриката, и трябва...
Джени?
Късмета на Ирландците.
Джон, скъпи. Събуди се.
Да. - Време е.
...нещо удобно.
Добре ли си?
Спокойно няма да и навредя.
Недей да викаш, че не искам да ме убие.
Нали не забрави да сложиш столчето в колата?
Няма да ни пуснат да се приберем. - Как бих могъл да забравя?
Знам. Извинявай. - Ще се оправиш ли тука?
Да. Да.
Хайде, Марли, помогни ми.
Можеш да изядеш стена, Марли. Това не е проблем за теб.
Ти оставаш тук.
Този кокал ще те занимава.
Да се надяваме, че няма да има бури.
Татко ти е тук. Ела тука.
Ето как стоят нещата.
След две минути ще доведем бебето..
и ще ми направиш голяма услуга, ако не се панираш.
И аз ще се опитам да направя същото.
Готова ли си? - Да. Готова съм.
Ела тука.
Хайде, ела.
Няма да е хубаво, ако изядеш бебето.
Марли, това е Патрик.
Не го бъркай с играчка за дъвчене.
Макар, че прилича на такава.
Видя ли, че не изяде бебето.
Много добре.
Да, имам един цитат тук.
Накарай от Правният отдел да им се обадят и да вземат разрешение.
Казаха ми, че мога да цитирам.
Не знам... Патрик? Внимавай с тези играчки.
Нали знаеш, че Марли... Не Карла, не говоря на теб.
Просто им се обади и вземи разрешение?
Ще ти се обадя пак.
Тези дни свършиха за нас, амиго.
Добре си поживяхме все пак.
Хайде, Марли.
Знам, че ще прозвучи налудничаво...
но как се казваше, като дължиш пари за къща?
Започва с "И". - Ипотека.
Ипотека.
Възможно ли е да съм толкова уморена?
Знаеш ли какво? Аз ще ставам с него тази нощ.
Не, няма. Ти не го чуваш.
Права си. - Защо?
Спя много дълбоко.
Утре трябва да отида до офиса.
Ще го гледаш ли тогава?
С удоволствие.
За колко време става въпрос? - Не знам.
Не е това което очакваше, нали?
Не знам какво очаквах.
Не съм си и помислял, че Марли ще бъде по-лесният.
Знам. Но знаеш ли какво?
Ние свикнахме с него, и сега ще свикнем с бебето.
Опитвам се да си спомня какви бяхме преди.
Имаш предвид тези... млади...
Да. - Секси и добре изглеждащи хора?
Да. - Спомням си ги бегло.
Липсват ми.
Тук са, но са много уморени.
Какво? Ревнуваш ли?
Стой тук.
Обади се на полицията. - Добре.
Добре ли си? Какво се случи?
Каза ми да не викам или ще ме намушка, но аз извиках.
Но аз извиках. - Седни долу.
И ме намушка. - Всичко е наред.
Къде е майка ти? - На работа.
Не толкова зле. Дръж си ръката там.
Обадихме се на полицията. Всичко ще е наред.
От толкова време живея тук, а не ти знам името дори.
Лиса. - Добре.
Ще седна тук, Лиса. А ти си дръж ръцете там...
и ще чакаме да дойде полицията.
Те ще се погрижат за теб.
Погледни ме. Всичко е наред.
Най-безопасният квартал?
Ако става въпрос за престъпления, Бока.
Бока? Опасявах се, че така ще кажеш.
Така стоят нещата, Джон.
Бока. Не е зле.
Децата си играят на улицата.
Как мислите? Може някой ден да живеем тук... ако можем да си го позволим.
Чакай да те взема.
Стой тука, Марли.
И вижте тази кухня. Уредите са последен модел.
Любимата ми част е... басейна.
Защо не погледнем тук. - Може ли да взема брошура?
Разбира се. - Изглежда добре.
На кого е това куче?
Джени?
Скъпа?
Добре ли си? - Да. Къде бяхте?
Искам да ти покажа нещо. - Какво?
Къща. Малко е скъпа...
но мисля, че можем да се оправим.
Бока? - Знам, знам.
Но говорих с Франк и той ми каза, че е най-безопасния квартал.
Не смятам, че сега е най-подходящия момент.
Кога ще е подходящ момента, като намушкат някого от нас ли?
Джон. - Вече ни е малка тази къща.
Помниш ли, че уж само три години щяхме да сме тук.
Знам, но не мисля, че в момента можем да си го позволим.
Можем. Със заплатите на двамата... - Бременна съм.
Наистина ли?
Сигурна ли си? - Ела.
Сигурна съм.
Четири от четири.
Изчакай. - Страхотно.
Поздравления.
На двама ни.
Ти си добро момче.
Още едно бебе.
Мисля, че трябва да напусна работа.
Няма нужда. Можем да вземам гледачка.
Нямам нужда от помощ. Наистина.
Просто не искам... Били ми подал биберона.
Просто... не искам да съм от хората...
които си виждат децата за по един час вечер.
Не искам. - Да, но си обичаш работата.
Обичам ям скъпи. Това ме убива.
Като съм в офиса, искам да съм тук.
А когато съм тук, постоянно мисля за работа.
И знам, че правя и двете на половина.
Не ги правиш наполовина.
Ако трябва да се откажа от нещо...
не искам... не искам да е това.
Защо да ти дам увеличение? Дай ми една добра причина.
Защото върша добра работа.
Това въпрос ли беше? - Не.
Откакто поех рубриката, читателите се удвоиха.
Значи вършиш добра работа.
Да, ако смяташ тиража и популярността. - Добре.
Защо да не го направим постоянно? - Имаш предвид завинаги?
Да, това означава постоянно.
Джон, всеки от тия тъпанари там, иска да има собствена рубрика.
Всички в това помещение.
А ти взе рубриката и я превърна в нещо свежо.
Знам, че не искаш да чуеш, но ти си добър рубрицист.
Защо се колебаеш?
Просто си се представям повече като репортер.
Понякога живота има по-добра идея. Ще ти кажа какво.
Ако вземеш ежедневна рубрика, ще ти удвоя заплатата.
С американска помощ, Колумбия обявява война на бунтовниците и наркотиците.
Първо ще ти направя корнфлейкс. Най-важното...
Не, Марли.
Най-важното ядене за деня.
Така. Вземи малко...
Джон, моля те вземи го. Трябва да се изкъпя.
Така е всеки път. - Прекарвай повече време с него.
Долу! Марли.
Ето така.
Дай на мен. - Не, аз ще го направя.
Искаш да прекарам малко време с него и като го направя...
искаш да го поемеш, за да кажеш, че не го правя като хората.
Не искам да го сменяш ядосан. - Не съм ядосан.
Здрасти бебе. Чакай скъпи.
Знам бебе, знам.
И сега какво?
Какъв е проблема? Какво искаш? Какво има?
Гладен ли си?
Не. Добре. - Има колики Джен, ще му мине.
Какво ще кажеш ти да останеш с него, а аз да ходя на работа докато му мине.
Извинявай, уморена съм. Тръгвай, тръгвай.
След родилна депресия. Хормоните им подлудяват...
и стават депресивни.
Спомням си след четвъртото дете, като се събудех посред нощ...
жена ми стоеше и ме гледаше...
с чук за месо в ръката.
Мислех, че ще ме убие.
Все още мисля така.
Подари ли и нещо?
Да. - Това обикновено помага.
Джанис, снимай го хубаво.
Тази снимка ще стои до рубриката му следващите 20 години.
Патрик. моля те спри, че ще му стане лошо.
Просто яж. - Внимавай Патрик.
Нали се сещаш какво стана с Марли като не слушаше.
Трябва да изберем цвят за завесите в стаята на момчетата.
Какъвто избереш ти.
Искам да ми помогнеш за решението.
Не. Аз ще се оправя.
Мерси.
Марли, просто...
Лошо куче, Марли.
Пусни.
Върни се тука.
Лошо куче.
Ела тука Марли.
Трябваше да ги върнем, а сега трябва да го платим.
Няма проблем. - Не. Има Проблем.
Колко пъти ти казвам, не оставяй нищо за ядене, където може да го стигне.
Знам. Но това не става за ядене.. - Знаеш какво имам предвид
Каза, че ще станеш рано да го разходиш. Знаеш, че дъвче всичко като е изнервен.
Ще го разходя. Сега ставам. - Знаеш ли какво? Остави.
Аз ще го разходя. - Няма нужда.
Аз ще го направя.
Ама ти не разбираш. Тя ще те убие.
Трябва да спреш. И двамата сме на косъм.
Кой ще вземе кучето, ако се разделите? - Няма да се разделяме.
Няма я оставиш, така ли? - Абсолютно.
И няма какво да те накара? Голямо избухване? Дълбока депресия?
Дори и неизпълнението на съпружеските задължения ли не може да те накара?
Веднага за раздяла мислиш. По-добре да поправиш отколкото са развалиш.
Значи си по-добре с нея така ли? - Да. Какво...
Ти да не носиш микрофон? Джен.. Тя чува всичко нали?
Знам, че се скарахме, но още те обичам.
Стига бе, човек. Скарах се с жена ми. Остави ме да се цупя.
Просто искам да знам дали си щастлив наистина.
Ето я.
Кой? - Дай ми детето.
Не искам да участвам в това. Ти нямаш срама.
Така ще е по-добре и от кучето.
Не и синът ми.
Марли, не. Моля ти се.
Марли, Какво пра...
Марли, спри. Защо го правиш.
Защо трябва да разваляш всичко?
Патрик, добре ли си? Съжалявам.
Разкарай това куче.
Искам да го разкараш веднага. - Ще го изведа на разходка.
Не се шегувам. Не, заведи го във фермата.
Добре, приятел. Отиваме във фермата пак.
Сериозна съм, не се шегувам. Вече не мога така.
Какво е направил? - Всичко. Какво не е направил?
Просто е отвратително животно.
Това е малко нечестно. - Не, нечестно е...
че Конър не е спал от две седмици заради лая му...
и събаря Патрик по два пъти на ден.
и вече не мога да мисля трезво.
Да не говорим, ако има гръмотевици.
Недей! - Успокои се за момент.
Знам, че бяха няколко трудни месеца с новото бебе.
Разбирам го. Но говорих с Арни.
И след родилната деп... - Да не си посмял.
Не съм депресирана. Изтощена съм.
Не съм ядосана, защото ми има нещо.
Не мога да изляза за един час без децата...
защото всяка гледачка в квартала я е страх от Марли.
Нали каза че не искаш да работиш повече. Можеше да вземем помощ...
Но каза, че не ти трябва помощ... - Нямам нужда от помощ.
Точно това усложнява нещата. - Просто разкарай кучето.
Очевидно е, че няма да стане. - Моля те, не викай.
Аз да не викам? - Просто го направи. Махни кучето.
Всички си разкарват кучетата. Той е просто едно куче.
А аз съм само съпруг. И от мен ли ще се отървеш, ако не се държа добре?
Не е лоша идея. - И аз така мисля.
Ти от какво се оплакваш? - От какво ли?
Защото е толкова весело около тебе? - Голям си смотаняк.
Да се прибереш в къщи е все едно да си в затвора.
Смотаняк.
Спри. Ти си виновен.
Майтапиш се. - Не.
Само за няколко дена, докато стихнат нещата.
За няколко дена няма проблем.
Познавате се. Добре ще ви е.
Искаш ли бира? - Не, мерси. Местиш ли се?
Да. - Къде?
Ню Йорк.
Сивата Госпожа се обади.
Таймс ти предложиха постоянна работа?
Подадох си молба за напускане миналата седмица.
Защо не каза нищо? - Съжалявам.
Просто се случи много бързо. Още не мога да го осъзная даже.
Супер. Ню Йорк Таймс.
За това сме мечтали винаги.
Ами, поздравления. Заслужаваш го.
Мерси, че ще гледаш Марли.
Яде ти чантата в момента.
Мамка му. Марли, не.
Два дни Джон. Сериозно.
Не исках да те будя. - И без това не спях.
Къде е Марли? - Себастиян ще го гледа.
Бих искала да го видя.
Докато му намеря постоянен дом.
Това е неговият дом, Джон.
Марли няма да ходи никъде. Съжалявам, скъпи.
Просто ми се събра много.
Никой не ти казва колко трудно ще е. - Кое точно?
Всичко. Бракът, да бъдеш родител.
Това е най-трудната работа на света, и никой не те подготвя за нея.
Не ти казват от колко неща трябва да се откажеш.
Казват ти, но ти не слушаш...
или си казваш "Те са просто нещастни"
Отказах се от толкова неща, които ме правят това което съм.
Но не мога да го кажа, защото...
ще съм много лош човек, ако го кажа.
Но го чувствам. Наистина.
Чувствам го понякога. И искам...
И искам да го знаеш.
Знам го. Можеш да го кажеш. Аз го казвам.
Но направих избор.
И дори да е по-трудно отколкото си мислех..
Не съжалявам за това.
- Сигурна ли си? - Абсолютно сигурна.
Звучи като перфектната идилия.
Тези неща ще се случват и трябва да ги преодолеем.
И ще го правим заедно. - Заедно.
Нищо няма да се оправи, ако се отървем от Марли.
И ако се отърва от теб, също няма да оправи нищо.
Може ли да ти помоля за услуга? - Да.
Без повече деца за известно време.
Абсолютно. Дадено.
Здравейте, момчета.
Кажете здрасти на Колийн.
Татко каза, че името и е "Опа".
Патрик го каза. - Какво?
Защо си казал така? - Майтапих се.
Беше тайна, момчета. - Насам.
Ветеранът се оттегля. Иска да се отдели.
Получава пас от Колийн.
Добър изстрел, тате.
Добър изстрел? Стига, Конър.
Невероятен. - Отново.
Чакайте да вдигна. Ще се върна.
Коленете ме болят.
Ало.
На телефона.
Да, да.
Здравейте. Как сте? Благодаря, че ми се обаждате.
Кой беше? - Филаделфия Енкуаърър.
Изпратих на редактора материали преди известно време и иска да се срещнем.
Преди известно време? - Беше тук на почивка преди месец.
И прочете нещата ми. И обядвахме.
Как така обядвахте? - Не мислех, че ще излезе нещо.
Но? - Предложиха ми работа.
Насрочиха ми интервю.
Като рубрицист ли? - Като репортер.
Като репортер? Ти какво каза?
Казах "Благодаря много, но тук се чувствам щастлив.
"Никога не съм чувал някой да се оплаква колкото Джон Грогън.
Ако не му харесва, нека се изсели"
Част от работата ми е да получавам отзиви.
Радвам се, че хората реагират така.
Това се повтаря периодично. - Има много маниаци в окръг Брауърд.
Аз съм против това. - Но това което искам да кажа...
при цялото ми уважение, е че ти си един от тях.
Аз съм коментатор.
Всеки иска да се държа, сякаш всичко е наред, въпреки че има проблеми.
Пренаселването, престъпленията, расова нетърпимост.
Накъдето и да се завъртиш, изниква нова сграда по-грозна от предишните.
Навсякъде е така, не е само тук. Вината е в теб. Какво не е наред?
Всичко е наред. Всеки си мисли "Навърши 40 и стана темерут"
Не е това. Може би...
Не знам. Може би ми писна от рубриката.
Не намирам нещата които казвам за толкова интересни.
Джон, ти си комичният глас на южна Флорида.
Ти си национално съкровище, за Бога.
Може би регионално. - Със сигурност си общинско.
Вземи си почивка. Замини за няколко седмици.
Вземи си месец. - Къде да отида?
Не знам. - Живея ваканционно селище.
Тогава отида някъде където е скучно и тъжно.
Трудно е да си на 40, няма да те лъжа.
Но това ни беше ясно.
Знаехме, че времето не прощава.
Че ще ни закара в някоя тъмна уличка и ще ни спука от бой.
Имаш много бели косми...
но мисля, че това те прави по-изискан.
И двамата изгубихме от блясъка си.
Как се чувстваш с най-добрите години зад гърба си?
Направи ли всичко, което искаше?
Не, и аз също.
Добре, Топло ли ти е? Искаш ли да се охладиш? Да го направим.
Знаеш ли какво? Не и днес.
Беше с каишката прекалено дълго.
Сякаш се подмлади.
Ей, хвани си кучето. - Какво?
Не. Моля ти се Господи, не.
Ела тука.
Пич, това не беше хубаво.
Хайде, момиче, да ходим
Супер.
Ти си най-лошото куче на света.
Знаеш това, нали?
Беше в топ 5 сутринта...
и с тая каскада мина на първо място.
Свалям ти шапка.
Изненада!
Честит рожден ден...
Честит рожден ден, Джон...
Честит рожден ден...
Може да ми помогнете. Чакайте. На три. Едно, две, Три.
Не се моли, Марли.
Не е хубаво, защото няма нужда.
Кажи ми истината. Изненада ли се?
Напълно. Благодаря. - Наистина ли?
Хванахте ме. - Да, хванахте ме.
Готов ли си за подаръка си?
Още ли има? Нямам нужда от други подаръци.
Честит рожден ден. - Какво беше това?
Това беше благословията ми да приемеш работата в Филаделфия.
Това беше преди месеци. Не мисля за него.
Тогава за която и да е работа.
Ще те последваме навсякъде. - Разбирам.
Но няма да го направя. Няма да се преселваме.
Тука имаме приятели. Децата харесват училището.
Аз имам покер игрите. Не мога...
Първо, това е само интервю. Не си получил работата още.
И второ, скъпи, ти нямаш приятели.
Наистина. Чудех се кои бяха тези непознати тази вечер.
Аз ги наех. - Това което искам да кажа...
е, че животът ни е тука и ми е добре така.
Живота ни е където сме ние.
И не си щастлив тук. - Не е вярно.
Не си щастлив с рубриката. Напрегнат си и аз го усещам.
Усещам го всеки ден като четеш статиите на Себастиян.
Всеки пък когато стоиш пет минути в колата преди да си прибереш.
Не го правя. - Правиш го.
Проверявам някои неща в колата.
Мисля, че е време за промяна. - На 40 съм, Джен.
Може би на 39, вече съм прекалено... Не знам
Малко късно е за промени, - Не, не.
Какво правиш?
Не сме стари, Джон.
Още можем да се изненадваме от себе си.
Повечето момичета не биха скочили така, но ти знаеш, че бомбата е по-секси.
Готов ли си за другия подарък?
Да.
Този рожден ден е невероятен.
Подаръците продължават. Като на Ханука.
Виждаш ли. че не сме стари.
Грогън!
Искам да ти пожелая много късмет.
Мерси, ще бъде добре. Ще ми липсват всички. Особено смеха ти.
Възможно е всеки съвет, който съм ти давал да е пълна простотия.
Не, оценявам го. - В такава ситуация...
един сантиментален човек би казал, че се гордее с теб и би те прегърнал.
Добре, че не сте такъв, сър.
Грогън, да знаеш, че ме изненада страшно много.
Това ми е специалитета.
Пристигнахме ли? - Не.
А сега? - Още няколко часа.
Сега? - Млъкнете.
А сега пристигнахме ли? - Наблизо сме.
Топло или студено?
Защо завиваме тука? - Защото живеем тук.
Искам малко мълчание, за да се насладим на момента.
Преди да настъпи апокалипсиса. Вижте каква къща.
Пристигнахме. - Хайде, пристигнахме.
Вече сме си вкъщи.
Ей, Анди Рууни, ако свършваш скоро, може да ходим заедно към гарата.
Добре, готов съм. Да сложа един удивителен знак.
Марк Твен казва да не се използват удивителни знаци, защото е все едно...
да се смееш на собствените си майтапи. Но понякога се налага защото са смешни.
Тук е, тук е.
Запомнете, че ангелите могат да летят, вдигайте крилете високо.
Сега се получава.
Обядът е готов!
Хайде, прибирайте се.
Марли! - Хайде деца.
Като не иска остави го. Така е щастлив.
Благодаря ти.
Какво правиш тука? На леглото ли ще спиш днес?
Хубав ден беше.
Имаше сняг.
Добре. Да спиш хубаво.
Много цвят? - Да.
Не ме разбирай погрешно, хубава е, но сега си репортер, Джон.
Искам да разкажеш историята. Не искам да си в нея.
Сигурен съм, че не се споменавам. - Проблемът е, че те усещам в нея.
Това което искам да кажа е, по-малко от теб и повече факти.
Разбрах.
Вратата ми е винаги отворена. - Благодаря.
Ветеранът идва.
Появява се за второто полувреме.
Той хваща. Финтира един...
Минава покрай нея... Опитва да се измъкне...
Не могат да го повалят, защото е много...
Грогън е на земята. Грогън е повален.
Прибираш се рано? - Точно така.
Трябваше да се прибера и да науча децата как се играе футбол.
Момчета, вечерята е след час. - Добре.
И искам да си довършите домашните, и си събуйте обувките преди да влезете.
Да, събуйте си обувките.
Хванах те, хванах те.
Господи.
Прибрах се и все едно са ме пребили.
Хайде. - Какво му има, тате.
Нищо му няма, просто е уморен. Нали, тате.
Да. Футболът го умори.
Да вървим.
Не знам, не мога да те разбера.
Преди година нямаше търпение да спреш с рубриката.
Знам, но сега ми проверяват статиите под лупа.
Да ти призная, понякога ми липсва свободата, да правя...
Какво? - Уморително е понякога, Джон.
Винаги искаш нещо което нямаш.
Щастлива ли си?
Всичко това не беше част от плана.
Не, не беше част от плана.
Но е много по-хубаво.
Спрях да си правя планове.
Марли. Гадория.
Сякаш някой трябва да се разходи.
Добре. Марли.
Хайде, момче.
Стига де.
Вали силно.
Марли? Марли?
Къде отиде? Марли?
Какво става? - Не знам.
Не се връща. - Марли?
Не може да е далеч.
Чакай, ще дойда с теб.
Къде ли може да е? - Марли?
Може да е в плевнята на съседите.
Ще проверя навеса. - Добре.
Видя ли нещо? - Не, нищо.
Ще поговоря с тях.
Вали много силно.
Намерихте ли го? - Знаете ли какво?
Отишъл е да проучва. Знаете как обича гората.
Боби каза, че като умирали, кучетата отивали някъде да са сами.
Това е направил бийгъла му.
Това е истина за бийгълите.
Но не и за лабрадорите като Марли.
Сигурно пак прави бели навън. Не се притеснявайте.
Готови ли сте с домашните?
Да. - Не.
Не? Нека да го направим "да".
Хайде.
Марли, добре ли си?
Стой там.
Защо се усуква стомаха? Не сме сигурни точно защо.
Най-вероятно е ял или пил нещо бързо, и стомахът му се е обърнал.
Успях да освободя малко от газовете.
И мисля, че го оправих. - Той изглежда добре
За сега да.
Проблемът е, че стане ли веднъж, най-вероятно ще се случи пак.
И ако стане така, не знам какво бих могла да направя.
Той е стар. Не мисля, че ще преживее операцията.
Трябва да се постараем да не се повтаря.
Най-вероятно ще се случи пак.
Да но, говорихме че може би е ял или е пил бързо.
Може би няма да се случи пак.
Ще го наблюдаваме.
Просто казвам, да се подготвите, че може и да не изкара нощта.
Около 10% от кучетата оцеляват след такъв инцидент.
Върху какво е основана тази цифра?
Върху какво ли? - Питам, защото...
се обзалагам, че става дума за обикновени кучета.
Обикновени кучета? - А това тука не е като другите.
Сигурно хората го казват непрекъснато, но ако трябва да бъде честен...
не съм сигурен, че той е куче.
Веднъж изяде телефонният секретар. Просто ей така.
Изяде го без да дъвче. А за десерт изяде телефона.
Друг път синът ми имаше колики и стоя при него цяла нощ, без да мръдне...
просто стоя там девет часа да го наглежда.
Така, че мисля че цифрата се отнася само за обикновени кучета.
Но не и за него. - Значи е боец.
Да стискаме палци.
Знам, че ще се оправи. Ще се видим сутринта.
Здрасти. - Здрасти.
Ще го задържат за през нощта.
Но вече изглежда добре и аз си тръгнах.
Лекарката се справя добре.
Добре ли си? - Да. Какво четеш?
Чета ти рубриките.
Марли е в много от тях.
Още ли ги гледаш?
Да, понякога.
Дори и в най-лошите дни...
когато децата ме побъркват, и прането не е оправено...
и още сто други неща не са наред...
знам, че винаги имам това.
Пет минути с теб.
Понякога са тъжни, понякога смешни...
простовати или каквото и да е. Но в тях виждам теб.
И тези пет минути...
ме карат да се чувствам добре.
Трябва да ги прочетеш. Доста добри са.
Може да стане хубава книга.
Книга? - Все нещо.
Ало?
Добре. Благодаря ви.
Прибира се.
Там ли е?
Разбира се, че е там. Винаги е там.
Как знае, че идваме? - Не знам. Просто знае.
Кучетата знаят такива неща.
Всички кучета ли? - Всички добри кучета.
Виж, там е. Марли е там. - Да.
Здрасти, Марли.
Какво правиш, Марли?
Липсваше ми на училище. - Да се състезаваме да къщата.
Добре. - Старт.
Йигълс? - Да, Йигълс ще спечелят.
Гарантирам ти. Ти да не си фен на Долфинс?
Не. - Джон Грогън.
Ще се видим утре. - Добре. До утре.
Казах си " Този нещастник прилича на Джон Грогън"
Какво правиш тук? - Статия. Прокурора отваря нов оперативен отдел..
Знаеш ли какво? Няма значение. Радвам се да те видя.
И аз се радвам. - Да.
В града ли живееш? - Не, извън града.
Има повече място за децата. - Колко са вече? Пет ли?
Три. Ето, да ти покажа снимка на клана Грогън.
Джен изглежда добре. - Да.
Благодаря.
Виждам, че най-после имаш момиче, а?
Колийн. Появи се след като ти замина.
Какъв е тоя костюм на калинка? - За една пиеса в предучилищната.
Не можахме да и махнем костюма цял месец след това.
Изглежда сякаш Марли ще и отхапе главата...
заради антените е... полудя като ги видя.
Нещата не се променят. - Прав си.
Ще ми се да нямах интервю. - Няма проблеми. Трябва да се прибирам.
Конър има футболен мач.
Някой ден трябва да си наваксаме.
Да го направим. Да си наваксаме някой ден.
Много се радвам, че те видях. - Ела тук. И аз се радвам.
Предай поздрави на Джени. - Ще и предам.
Чакай. Ето. - Да.
Много хубава снимка, Джон.
Добре се справи. - Благодаря ти.
Ти също. Ще се видим. - Ще се видим.
Не си го причинявайте. Във Филаделфия сме, нека ядем по пържола.
Себастиян, приятно ми е. - И на мен също.
Ехо.
Има ли някой вкъщи?
Марли, Марли.
Не ме чу, нали?
Остарял си вече.
Добре, да се разходим.
Още малко има до върха.
Знаеш ли какво? Ела тук.
Това място е хубаво.
Знам, че си силен, но ще ми кажеш, нали?
Като дойде време.
Не искам да вземам такова решение сам.
Ще ми кажеш като си готов, нали?
Добре тогава.
Ето го къде е.
Скъпи, защо си тук?
Време е да се качиш горе.
Хайде. Ще можеш ли?
Мисля, че му е удобно тук.
Ще донеса одеяло. - Добре ли си?
Полежи си малко.
Разтовари се.
Всъщност тук е добре.
Така е по-добре май.
Два пъти седмично, 600 думи. - И на каква тема?
Ежедневни неща. Нещата през които минаваме всички. Само че, смешни.
Не мога да схвана, Джон. Мислех, че дойде за да си репортер.
Така е, но мисля че и двамата знаем, че не съм такъв.
Аз съм рубрицист... и то добър. - Извинявай Джон.
Жена ти е на телефона. Важно е. - Ей сега идвам.
Помисли си. Възможно ли е?
Мерси. Ало.
Не мога да го накарам да се прибере.
Лежи навън, на студа и не мърда.
Патрик се прибра и го вкарахме вътре.
Др. Плат каза, ако му е удобно, да го оставим за малко и да видим, но...
той просто не се подобрява.
Добре. Ще го заведа.
Пак ли е болен? - Да. Болен е, скъпа.
Не се чувства добре.
Но ще го заведа на лекар, и там ще се опитат да го излекуват.
Всичко е наред, Марли. Ще се оправиш.
Можеш да вземеш овчицата, но не и яж другото ухо.
Това е мило, скъпа.
Аз ще я взема.
Сбогом.
Опитах всичко което направих миналият път, но без успех.
Не успях да вкарам тръбата.
Стомаха е усукан все още. Може и с операция, но...
Не е достатъчно силен.
Тази ми харесва най-много. - Коя?
За манготата. Да.
Ало. - Аз съм.
Пак е стомаха. Могат да го оперират, но...
Знам.
Искаш ли да дойда? - По-добре да останеш с децата...
да си с тях.
Аз ще...
Обичам те, Джон.
Обичам те.
Ще ви оставя насаме. Ще бъда отвън, ако имате нужда.
Благодаря.
Виж какво ти нося. Помниш ли това?
Какво ти каза Колийн? Помниш ли?
Помниш ли как и изяде ухото?
Трудно е да си спомниш всичко което си дъвкал, нали?
Всичко се размазва.
Всичко е наред. Не трябва да правиш каквото нищо.
Няма я обичайната ти енергия.
Помниш ли, как всички казвахме колко си труден...
че си най-лошото куче на света?
Не го вярвай.
Не го вярвай изобщо.
Защото няма да намерим по-добро куче.
Знаеш ли какво те прави толкова... страхотно куче...
това, че ни обичаше винаги, независимо от всичко.
Това е невероятно нещо.
Знаеш ли колко те обичаме?
Обичаме те толкова много.
Обичам те повече от всичко.
Не знам какво ще правим занапред...
но искам да запомниш, че си невероятно куче, Марли.
Ти си страхотно куче.
Няма да усети нищо. Просто ще заспи.
Готови ли сте?
Готови сме.
Завит е с одеяло. - За да му е топло.
Искате ли да прочетете какво сте написали?
Моето е рисунка на мен и Марли...
скакалци и сладолед.
Мама написа каквото казах.
"Скъпи Марли, никога няма да те забравя. Колийн. "
А това са целувки.
Красиво е. - Благодаря.
Искаш ли да я сложиш при него? Ще му хареса.
Пусни я там.
Браво.
Страхотна рисунка. Конър, искаш ли...
"Скъпи Марли, обичах те през целият си живот. "
"Надявам се Раят да ти харесва, и да има много за гризане".
"Твой брат. Конър Грогън. "
Хубаво писмо.
Патрик, искаш ли да кажеш нещо?
Той знае.
Искам да му дам нещо.
Тази огърлица...
премина през голямо пътешествие.
Баща ви ми я подари...
за началото на нашето семейство.
Но...
началото вече беше поставено.
Сбогом, куче на далавера.
На кучето не му трябват скъпи коли...
големи къщи или дизайнерски дрехи.
Една обелена пръчка, ще свърши отлична работа.
То не се интересува, дали си богат или беден...
хитър или прост, умен или глупав.
Дай му сърцето си и то ще ти даде неговото.
За колко хора можете да кажете това?
Колко хора могат да ви накарат да се чувствате специални?
Колко хора могат да ви накарат да се чувствате... изключителни?
Английски субтитри и тайминг: LeapinLar Превод от английски: Limp3r