Ništa nije kao odgajanje prvog psa.
Radost šetnje jedno pored drugoga sa drugom na vazduhu,
bacanje štapa i tihi momenti u kom ste samo vi i vaš najbolji prijatelj.
Naravno, to nije bilo moje iskustvo. Taj klinac čak nisam ni ja.
To sam ja, a ta luda životinja koju jurim je Marli,
najgori pas na svetu. - Izvini.
Ili sam bar tako mislio, ali naša priča počinje pre nego što je Marli rođen.
Četiri godine ranije na dan mog venčanja za šta se ispostavilo da je dan
najveće prolećne mećave u istoriji južnog Mičigena.
Pokvarila su nam se kola, ali nas nije bilo briga.
O, bože. Osećaj je tako dobar.
Šta misliš da znači mećava na dan venčanja, da li je to dobro ili loše?
Mislim da je dobro. - Kako sam te dobio?
Šta. Kako mi se tako posrećilo? - Stalno me to pitaju.
Šalim se, ti si deo plana. - Plan?
Prvi korak da upoznam neodoljivo slatkog, pametnog, zgodnog čoveka.
Urađeno, drugi korak. - Da se udam za tebe umesto za njega.
Treći korak, ne želiš da ga čuješ? - Hoću. Budi nežna.
Da se preselim na neko toplije mesto. - Znao sam da ćeš to reći.
M A R L I I J A
Hvala. - Znaš da možeš ovo. Ko si ti?
Džon Grogan. - Ti si Džon Grogan koji će da dobije posao kao novinar
za velike metropolitske novine.
Sada mi se ne izlazi iz kola. - Moraš, izlazi iz kola.
Ko sam ono? - Daj, molim te.
Sebastijan kaže da ste osvojili neke nagrade. - Mičija, imam Mičija.
To je kao Pulicer za zapadni Mičigen.
Ispričaj mi šta te je navelo da napustiš Kazamat?
Kao što znate, Sebastijan i ja smo zajedno pohađali koledž i on je...
uvek govorio da je južna Florida divna i da se žena i ja preselimo.
I ti si komičar? - Molim?
Kao tvoj prijatelj? - Ne. - Hoda po tankoj liniji.
Dobro je što ume da piše. Žena ti je Dženi Hejven?
Da. Dženi Grogan jer smo u braku. - Dobila je posao u Postu?
Jeste. - Zašto nisu tražili tebe? - Nisam se prijavio.
Dženi je pisac članaka, a ja volim vesti, mislim da je meni bolje ovde.
Misliš da si bolje od diplomaca sa šest fakulteta žurnalistike koji
su se pojavili jutros? - Ne znam, ali znam da umem da iznenadim sebe.
Pre 10 godina sam glumio magarca i nisam mislio da ću upisati koledž,
ali jesam, i diplomirao sam i nisam mislio da ću se zaposliti u novinama,
ali jesam i sigurno da nisam mislio da ću oženiti devojku kao
Dženi Hejven, ali jesam.
Pa? - Već imaju čoveka.
Žao mi je, dušo. - Stavljaju me na nešto što nazivaju pustinjska oluja.
Dobio si posao!
Znala sam! Gledaj ovo! Vidiš, posao urađen.
Šta je sledeće, ručak? - Kuća.
Jesi li razgovarala o njegovim čukljevima?
Kažu da je jedan život. - Vredeće da mu se oči ispune suzama.
Dopada ti se to ili je otrcano? Previše je?
Šta se desilo sa člankom o pustinjskoj oluji? - To je sve, tata joj je u Kuvajtu.
Tu nije kraj? - Mislim da su to isekli. čak su ti pogrešno napisali ime.
Džon Gorgan. - Šališ se, daj da vidim.
Zaboravi, dobro je, ima činjenice i boju, dobar članak.
Pokušao sam da unesem živost.
Još malo pa sam završio sa tvojim, ideja o glasačkoj mašini zvuči efikasno.
Kada pređeš na sledeću stranu videćeš da govorim o tome šta bi moglo da se desi.
Ok. Vidim.
U stvari, ostatak je u redu, malo je dosadan. - Uživam u njemu.
Vau. Baš su ti dali dosta prostora.
O, dođavola. Ubila sam još jednu. Kako da se brinem o detetu ako ne mogu
ni biljku da održim u životu?
Šta si očekivao, kupio si kuću sa dodatnom sobom. - Šta joj fali?
Prazna je Džone i znaš šta još? - Soba.
Brinem se da je Dženi krenula na sedmi korak. - Šta.
Organizovala je ceo život po koracima. - To je jezivo.
Kupi joj pticu ili štene. Nešto o čemu treba da se brine, a da nisi ti.
Tata si ako imaš dete, više nisi ti. Imaš psa, ti si gospodar.
Još uvek si muškarac, imaš život. - I psa.
Da, ali joj zaustaviš sat na par godina.
Nikada nisam imao psa. - Ništa strašno, hraniš ga, šetaš.
Nije ni bitno jer će se Dženi brinuti o njemu.
Sebastijane, odobren ti je put. Polazi. - Gde ideš?
Idem u Kolumbiju, tamo imam čoveka koji kaže da će me približiti Pablu Eksobaru.
Pišem članak gde pratim list palme od džungle do ulica Majamija.
Budi oprezan. - Gorbene?
Grogan. - Grodane, na gradskoj deponiji je požar, curenje metana.
Metan? - Želim dva paragrafa o eksploziji.
Kakav pas?
Sećaš se sestre Kerolajn, imala je divnog psa Dejzi. Labradorla.
Labradorla. Misliš na labradora. - Kupi joj labradora.
Navodno su kao deca, ali ih je lakše dresirati.
Labradorla! Ma daj.
Ne miriše kao restoran. - Prvo imam malo iznenađenje.
Hodaj ovuda.
Vi ste Grogan? - Da. - Očekivala sam vas pre jednog sata.
Dopada mi se, zakorači. - Izvinite zbog nereda, buke i mirisa.
Mogu li da pogledam? - Spremna, jedan, dva, tri, kreni.
Srećan rođendan!
Divni su. Rođendan mi nije u narednih mesec dana.
I onako ne mogu da odu u naredne tri nedelje.
Nismo razgovarali o ovome. - Ali ovo je iznenađenje.
Zdravo momci. - Usvojila sam mamu, porodica kod koje je bila nije ni
znala da je skotna.
Siguran si da smo spremni na ovo? - Morate da sačekate tri nedelje
da budu vakcinisani da ih povedete kući.
Neću ni biti tu, idem da pišem osuđenju. - Daj mi priliku da se ja vežem.
Da počnem sa dresurom dok se ne vratiš kući.
Kako da odaberemo? - Ženke su 300, a mužijaci 275,
osim onog mališe, njega ćete dobiti za 200. - Ti si slatkiš pravi.
Dopadaš mu se. - On je vaš.
I onako sam htela da te odaberem, ne govori ostalima.
To će da bude kratko. - Volela bih da ne moram da idem.
Biće odlično, provela si 8 meseci na suđenju, ljubomoran sam.
Oporezivanje te čini ljubomornim? - Lepše je od brzine.
Ok. Nazovi me čim ga dovedeš kući. Moramo i ime da mu smislimo.
Da. Zvaću ga štenetom otklanjanja dok se ne vratiš. - Bićeš dobro?
Brineš li za mene ili štene?
Volim te, lepa si. - I ja volim tebe.
Kako si, druže? Veliki je dan za tebe.
Da vidimo šta je na radiju.
Dopada ti se to. Dopada ti se Bob Marli? To bi bilo dobro ime, Bob?
Dođi Bobe, ili Robert kada porasteš.
Marli, sviđa ti se to?
Ne želimo da se sudarimo na prvom zajedničkom danu zajedno.
Dođi ovamo, veliki je dan, vozimo se, samo jednom.
Ako nas zaustave, objasnićemo koji su bili uslovi.
Šta se desilo? - Opljačkali su Milerove.
Ponovo? Dobro je da sam uzeo psa. - Baš ima zubiće.
Daću mu malo vode. - Nećeš ga držati u dvorištu?
Držaću ga u garaži.
Marli, Marli, Marli nemoj.
Dosta si jeo, pojeo si dve činije, pola pojasa u kolima.
Kako to da još uvek jedeš?
Gde si to smestio?
Evo kutije za Marlija, udobno. Laku noć.
Bićeš u redu. Tu sam pored. Lepo spavaj.
Dobro je. Dođi druže, ubijaš me znaš li to.
Treba da očistimo kada se gospođa vrati.
Štene, do aerodroma se voziš u kutiji.
Samo mali grom.
Zdravo.
Kako mi je štene? - Umoran sam, ali sam te čekao.
Čuješ li to? Mislim da je to Marli.
O, moj bože, pogledaj ovo. - Nisam tako ostavio.
Koliko si ga dugo ostavio? - Najviše sat, da li je pregrizao zid?
To nije kako treba. - Mali pas je to uradio. O, dušo treseš se.
Plašiš se groma.
Pogledaj nas.
U pećini sam i osećam mitraljeze oko sebe
Da li je ak47 ili kalašnjikov?
Prilazi mi Eskobar i kaže da je pročitao moj članak o Gadafiju
da misli da sam lepo zabeležio njegovu narcisoidnost.
Možeš li da veruješ? - Bar u nešto. - Voleo bih da si bio tamo.
Ko bi inače pisao o nestanku struje u Roteri klubu u Delaveru, o to je ludo.
Doći će tvoj zadatak.
Reci zdravo, Marli. Tako si sladak.
Znate li mog druga Sebastijana? - Drago mi je.
Znaš, mislim da funkcioniše štene umesto bebe. - Meni uspeva.
Mogu li da ga povedem kući?
Ne mogu da ti dam štene, ali može tuš sa velikim.
Lako je samnom i izvodim trikove.
Nemoj.
Marli! Marli!
Marli!
Uhvatili ste ga, hvala. - Pazite ga.
Prva nedelja pa još rešavamo probleme. - Ne dovodite psa na pseću plažu
dok nije dresiran. - Mogu li da dobijem psa nazad?
Ne puštajte ga sa lanca sem ako nemate potpuno poverenje.
Ovo je jedina plaža u dva okruga gde je dozvoljeno psima.
Ako panduri vide nekoga kako piški ili kaki pored vode, zatvoriće nas.
Zašto vam je to smešno? - Nezreo sam. - Kelvine!
Drago mi je da nisi Kelvin.
Marli, prekini.
Dušo, zaustavi ga.
Marli, ne možeš da prođeš kroz vrata.
Ne razumem zašto se nije setio mene. Ja sam novinar, nisam kolumnista.
Bolje je plaćeno, sam biraš radno vreme i biraš teme, zašto oklevaš.
Razmišljam. - Nudim ti unapređenje, a ti oklevaš.
Nisam se video kao kolumnistu. Misli o vremenima kada si iznenadio sebe.
To je samo nekoliko puta nedeljno dok ne nađem zamenu za Džerija.
Onda se vrati onome što si radio. Šta je to? Umrlice, curenje metana...
To ti je u redu, ne raduješ se. - To je unapređenje.
U redu, sada mi govoriš, nazad na posao.
Iščašio si mi rame, ni ne ide uz nogu. Ne hoda, samo vuče.
Marli, prekini.
Vukla sam ga sa tri psa. - Pudle?
Među ostalima.
Treba mu dati prilike da se prilagodi. To se obično radi?
Pa, obično se dresiraju. Šta radiš? - Arni mi je dao kolumnu.
Šališ se, to je divno. - Velika čast, pisaću o zakonima i davati mišljenje
o prodaji u dvorištima. - Polako sa oduševljenjem.
Ja ne čitam ni o tome kada drugi pišu, a ja treba da pišem dve kolumne nedeljno.
A nemaš ništa za utorak? - Ne, nemam ništa za utorak.
Smislićeš nešto. - Da mi da inspiraciju.
Marli jede pod. - Prekini, Marli.
Marli, nepopravljiv si.
Nepopravljiv? Ne verujem u tu reč, svaki pas želi da uči.
Dođi ovamo, dobra devojka.
Ne mogu da uče ako su im vlasnici slabi.
Ja sam snažne volje, ali se pozdravite sa Marlijem.
Ko će da bude trener? - Želimo da nas sluša oboje.
Pas može da ima jednog gospodara, ko od vas ima prirodan
autoritet u vašoj vezi?
Ja ću stati tamo za početak. - Tako sam i mislila, hoćemo li?
U redu. Sedi.
Marli, Marli sedi.
Ovo je klasičan primer psa kome je dozvoljeno da veruje da je on alfa
mužijak čopora i zato ne može biti srećan. - Deluje očajno.
Ti, klovnu, okreni ga i skini naočare pas voli da ga gledaju u oči.
Držiš li ga?
Stavite ogrlice svojim psima.
U redu. Psi na levo, na tri. Jedan, dva, tri. Idemo.
Lepo.
Vrlo dobro.
Dobro je.
Dovedi psa.
U redu. Idemo ponovo u liniju.
Treba imati poverenje u sopstveni autoritet.
Pokazaću običan hod. U redu.
Gdine Grogane, mogu li?
U redu, čak i neposlušan pas voli da se pokori svom vođi.
Marli, k nozi.
Marli! Marli!
Pažljivo, Marli, ne!
To je to, ispao je. - Izvinite, to obično radi sa pudlama.
Taj pas je loš uticaj na ostale.
Naskakanje na nogu je kao virus, kada jednom obuzme grupu...
Mora da ide. - Možda ga je vaša kosa podsetila na pudlu.
Nikada ga ne vraćajte.
Od početka me je zapazila, Marli je nije trepeo, zato ga je izbacila napolje.
Sada si najgori pas na svetu, izbačen si iz škole dresure.
Postoji još nešto što možemo da uradimo.
Ne, ne, ne, smejem se, ali sam ozbiljan, ne.
Neće biti tako loše druže, videćeš, seks je precenjen.
Ne mogu to da ti kažem jer znaš da je to laž, jadni kučkin sine.
Ok, hoćeš da dođem, to je najmanje što mogu da uradim.
Tako je srećan, ne zna šta mu se sprema. - Biće dobro.
Dobro je, samo diše.
Marli! - Hvataj ga.
Zaustavi se. - Ne mogu ovde.
Trudim se, ali je gužva.
Zaustavi se.
Kupite uzicu. - Ućutite!
Izgubiće jaja, o'ladite malo.
Vesti su opasne, želim da istražim na drugačiji način.
Možemo da izbacimo to s početka ili da stavimo kao šalu.
Pročitao sam mislim da ne ide, vraćam se u vesti.
Za šta se izvinjavaš? Ovo je fenomenalno. - Stvarno.
Ubijam se od smejanja. Izbacivanje iz škole dresure, naskakanja, beg.
To je stvarno zabavna stvar. Objavi tako kako je. - Hvala.
Slušaj. Znaš li šta uspeva? Jer si prionuo na to, dopada mi se.
Znam da si novinar, ali možeš li da napišeš još ovakvih stvari?
Reci psu da ne žali mnogo, pre ili kasnije svi izgubimo jaja.
Ok, dobro je to znati.
Probudio me je Marlijev poljubac, otišli smo u šetnju koja se
pretvorila u jurnjavu, vozili čamac, napisao kolumnu o smrti u Everglejdsu.
Zasaditi pomorandžu u dvorištu, bacati štap Marliju u parku.
Plivati u zalivu, gledati kako krade frizbi, kupovanje novog frizbija.
Kupanje Marlija, pisanje, traženje inspiracije, imam novu košulju.
Novu tastaturu, ista stara plata, otišao na jedrenje sa Sebastijanom.
Upoznao novu devojku Tašu i drugu Endži, gledanje Marlija kako
pozira, pisanje kolumne o rastu na Saut Biču.
Intervjuisao Gloriju u Kardosu. Upoznao je sa Dženi.
Otišao u tržni centar, kupio jastuk, spavao kao beba.
Uhvatio Marlija kako jede jastuk, sakrio dokaze od Dženi.
Očistio Marlijevo povraćanje u kuhinji, pomogao Dženi da
spremi večeru, prekuvao špagete, posvađao se oko hrane.
Odobrio Dženinu kolumnu, Sebastijanov poslednji članak.
Otišao na trčanje sa Marlijem da smanjim stres.
Pregrizao je uzicu, jurio ga 15 blokova, zvao Dženi da me poveze.
Napisao kolumnu o ceni goriva i vode, našli jednu pomorandžu
na drvetu. Dženi je veoma bila zadovoljna sobom.
Našao svoju prvu sedu, i Dženinu. Kupio cveće.
Spasao poštara od Marlija, novog isporučioca, pozvao roditelje
u goste i odveo ih na večeru, posvađao se sa ocem oko računa.
Posvađao se oko novca, sa Dženi oko svih svađa.
Odvezao roditelje na aerodrom, slušao kuknjavu oko unučića.
Pratio uragan na južnoj Floridi. Ušli u kupatilo tokom uragana.
Sedeo u mraku tri dana.
Napisao kolumnu o hrani, o dobrovoljcima, o lepoti klime.
Gledao Marlija kako kopa u potrazi za blagom.
Proveo Božić sa Dženinom sestrom u Orlandu.
Ostavio Marlija kod njih u kući da bi smo posetili Diznilend.
Kupio dečiji nameštaj. gledao Dženi kako se igra sa devojčicama.
Pukla guma na putu kući, otišao na večeru da proslavimo Dženinu
povišicu, vezao Marlija za sto...
Jurio Marlija i sto. Napisao kolumnu kako je Marli vukao sto.
Pokušao da napišem kolumnu o bilo čemu osim o Marliju.
Brao pomorandže sa drveta, pravio sok, vozio se u Majami
na utakmicu. Marli je bio pravi obožavalac, nije prestajao
da juri loptice.
Jurio ga po polju, napisao kolumnu o utakmici, primio kritku od
Sebastijana zbog toga i njegove nove devojke kojoj se ne sećam imena.
Išao na ronjenje sa njima, stao na koral, otišao u hitnu pomoć.
Napisao kolumnu o bolnici, išao na proslavu Uskrsa kod Dženinog
šefa, pio mimozu, upoznao doktora koji dnevno obavlja tri liposukcije.
Napisao kolumnu o dadiljama u Boki, o ženama, o pisanju.
Došao kući i zatekao Dženi kako igra sa Marlijem.
Smišljao razloge za neimanje deteta sada. Ništa.
Zašto ga ne pustiš? - I ako ga volim, ne verujem mu.
Dve godine nije imao problem. - Jer ga ne puštam sa lanca.
Neće zbog nas da zatvore plažu.
Ok. Šta je sledeće? - Sladoled.
Ne. Mislim na tvom spisku. Onaj koji si imala kao plan.
Uplaši me. - Stvarno želiš da znaš?
To je između novog krova. - Praktično. - I bebe.
Imamo nekoliko curenja. - Ali to se pretvara u veliko i
to postaje velika odgovornost. - Istina.
Treba da mislimo o popravljanju stvari pre... - Već smo popravili Marlija.
Ozbiljan si? - Mislim da jesam.
Znaš da ne govorimo o pravom krovu? Shvatio sam, dobra metafora.
Ne govoriš ovo jer misliš da će to da vodi zabavnim kolumnama.
To može da bude kolateralna šteta, i ja sam spreman ako si ti.
Umesto da se trudimo da dobijemo dete, prestanimo da se
trudimo da ga ne dobijemo.
Ako te pratim, znači samo treba da nastavimo kada smo prekidali.
Da, ali sa malo više romantike. - Uzećemo neke sveće...
Dušo, šetao si ga danas? - Marli, odlazi.
Veruj mi, zna on. Odlazi, Marli.
Koncentriši se.
Dobro je, bolje je i od prethodnog. Dopao mi se članak o ženama, kako si
nazvao? - Bokahontas. - Bokahontas.
Istina je da je četiri puta uvećala grudi? - To ona kaže.
Istina je da se ti i žena trudite da dobijete dete?
Pa, ne trudimo se, ne želimo. - Kako to ide? Imate seks?
Da. - Skinuo si gumicu? - Da.
Onda pokušavate, čestitam.
Ne da se trudimo, ali bi to znao da si pročitao moju kolumnu.
Uz svo poštovanje, ali da li iko ikada čita tvoju kolumnu?
Doveo sam Marlija da ti pomogne oko devojaka a ovo mi je zahvalnost.
Koliko dugo radite na tome? - Nekoliko meseci.
Zašto si se predomislio? - Oženjen sam i stalo mi je
do onoga što želi. - Da li to ti želiš? - Da.
To me dovodi do toga da treba da uradim članak o rastu domaćeg
drogiranja za Tajms. - Radiš honorarno za Njujork Tajms.
Velika je priča samo za jednog, mislio sam da ćeš je pisati samnom.
Zezaš me? - To je prilika da radimo zajedno. Da voleo bih to.
Naravno, biće mnogo putovanja. - Nadam se.
Nije najbolji posao za nekoga kome je dete na putu.
Ne dešava se ovog trenutka.
Dušo, kako si?
Javljam ti da imaš golu ženu u krevetu.
Zašto nepočnete i ja dolazim što pre budem mogao.
Možeš li da dođeš sada kući?
Kod kuće sam. - Zdravo.
Znaš, mislio sam da treba malo da o'ladimo sa bebom.
Očigledno ne ide, možda je to način prirode da kaže da sada nije pravo vreme.
Možda je to znak da nismo spremni za ovo. - Džone, trudna sam.
Divno. Stvarno?
Šta si govorio? - Sada zvuči čudno.
Stvarno sam uzbuđen. - Hoćeš ispočetka?
Trudna sam! - Šta? Da!
Slušaj, ne pravi istu grešku koju sam i ja, doći će uskoro trenutci kada
će joj se naduti članci, imaće pečate po licu, ugojiće se 20 kilograma.
Stalno će povraćati. Gledaće te i reći da si joj ti to uradio.
Šta se desilo sa sjajem? - Nema ga.
Kupi joj poklon, to će da ublaži bes. - To je pažljivo, mogu sada.
Imaš prodavnicu nakita iza ćoška, pomeni me.
Džone, predivno je. Hvala. - Prolazio sam i mislio na tebe...
Dopada li ti se, stavi je. Daj da ti stavim.
Stavila sam je tu.
Marli, ispljuni to.
Imam slatkiš za tebe.
Miran, Marli, dobar dečak.
Miran, Marli.
Marli, pusti to.
Marli, prekini sa mangom.
Kada sam pre nekoliko godina zamišljao to nije bilo kako ispiram tvoj izmet
u potrazi za poklonom za svoju naduvenu ženu.
To znači da moraš da gledaš drugačije.
To je divna ogrlica. Sjaji se.
Kako vam je onaj ludi pas? Svake nedelje čitam kolumnu.
Vi ste ta? Treba da pročitate sledeće nedelje kolumnu.
Otkucaji srca će biti brzi, kao voz, to je normalno.
Prerano je za pol? Nije bitno.
Čekajte.
Nekada se ne čuje u zavisnosti kako beba leži.
Deseta je nedelja? - U ponedeljak će da bude.
Možda je prerano, idemo na sonogram. Doneli ste traku?
To je toplo, da prvo napravimo sliku. Pojaviće se na monitoru.
Izvinite, dolazim odmah.
Da pogledamo bebu.
Ima li nečega?
Ne ono što biste očekivali za 10 nedelja.
Još nisam. - U ponedeljak, sada je još deveta nedelja.
Nema otkucaja srca, žao nam je. To se nekada dešava, neznamo zašto
mlada si i zdrava, za koji mesec možete pokušati ponovo. Žao mi je.
Ostaviću vas nasamo pa ćemo razgovarati još. Žao mi je.
Za koji mesec ćemo pokušati ponovo, u redu.
Hoćeš čaj?
Razmišljao sam da još uvek imamo one karte od tvojih roditelja
za medeni mesec u Irskoj, možemo da odemo na odmor.
Dženi?
O, velik je. - Ima 50 kilograma. Pozdravlja se.
Voli ljude. - Budi mirna, voliš pse? Spremna, idemo.
Samo treba da mu kažeš da sedne ako uradi to. - Ne dešava se stalno.
Pročitaj ovo, piše sve što treba da znaš.
Pridrži vrata. Držim ih.
Debi, dobro došla, Marli je živahan pas, nikada ga nismo
ostavljali ali će sigurno da se ponaša kao da smo kod kuće.
Moraš da znaš neke stvari. Jede tri puta dnevno.
Ako deluje gladno, nahrani ga ponovo.
Naravno, hrana će morati da ode nekuda, koristi plavu lopatu
i pazi gde staješ.
Ne brini za boju, voli mango.
Marli, ne sme da pije iz wc šolje, pa drži poklopac zatvoren ciglom.
Stalno drži zatvorena vrata kupatila.
Kao većini pasa, treba mu mnogo vežbe, vodi ga u šetnju ili
na trčanje svakog jutra i svake večeri.
Zaključavaj vrata i prozore pre odlaska na spavanje.
Ne brini, Marli je odličan čuvar.
Mirno se odmaraj noću znajući da on stražari.
Oluje su mu slaba tačka, daj mu sedativ ako dolazi oluja.
Marli, vraćaj se ovamo.
Ne voli ih pa mu ih gurni niz grlo.
Dobrodošli. - Napokon, ne damo mu da se penje na nameštaj.
Ili da žvaće bilo šta osim igračaka. Uživaj u njemu, vole te Dženi i Džon.
Svaki dan u četiri služimo čaj i večeru u šest. A ćebadi su vuneni.
Električni su? - Ne ovde, brat mi je poginuo u požaru,
bog da mu dušu prosti, u stvari u ovoj sobi.
Ne brinite stavljene su nove tapete. Laku noć oboma.
To je bilo uvrnuto.
Dušo, znam da nismo imali seks, ali mislim da to nećemo ni noćas.
Ne, ne želim ovde. Ne mogu da me gleda bog i njegova majka.
Jul je, a vidim svoj izdah. - Ne osećam noge.
To nije dobro, ugrejaću te.
To je dušek.
Da ih spojimo? - Stvarno?
Ta ideja me pali.
Nedostajala si mi.
Zdravo, Marli. Nedostajao si nam.
Bilo je 11 oluja otkako ste otišli i u pravu ste, ne voli ih.
11 to je mnogo. - I da znate, ja volim pse, ali to nije pas, to je zlo sa
psećim licem koje mi naskače na nogu i piški vam na tepih.
Marli, to je samo munja, bez lajanja.
Marli, hajde, to je samo oluja.
Dženi, pomozi mi. Imam 20 minuta da pošaljem kolumnu.
Sreća Irske. - Šta?
O, bože, Džone, probudi se, vreme je.
Dobro si?
Nemoj da vrištiš.
Sećaš se da nas neće pustiti da dovedemo dete kući ako procedura...
Sećam se.
Pomozi mi, pregrizao si zid Marli, ovo nije ništa za tebe.
Ostani ovde sa koskom. Neće biti oluja.
Dođi ovamo.
Slušaj, za dva minuta dovodimo bebu i učinićeš mi uslugu ako ne pošiziš.
Ja ću da pokušam isto.
Spremna si? - Jesam.
Zdravo, dušice.
Dođi ovamo.
Bila bi šteta da pojede bebu.
Marli, ovo je Patrik. - Nemoj da ga pomešaš sa igračkom.
I ako liči na jednu igračku
Pozdravi se, odlično.
Da imam ovde napisano, neka me nazove i da zajam. Rekli su mi da imaju.
Patrik, pazi sa tim igračkama.
Nazovite ga za zajam, nazvaću vas.
Ti dani su prošli za nas amigo.
Znam da će da zvuči ludo, ali kako se zove kada duguješ novac
za kuću i počinje na h? - Hipoteka.
Da li je moguće biti ovoliko umoran? - Ja ću biti budan večeras sa njim.
Ne, nećeš, ne čuješ ga. - U pravu si.
Zašto? - Čvrsto spavam.
Ako sutra budem morala u kancelariju, pričuvaćeš mi ga? - Rado.
Koliko dugo? - To nije ono što si očekivao?
Ne znam šta sam očekivao, nisam mislio da će Marli biti nešto lako.
Tek smo dobili dete. - Pokušavam da se setim nas ranije.
Misliš na mlađe, zgodnije ljude. - Nedostaju mi.
Ovde su, samo su stvarno umorni. - Sada si ljubomoran?
Ostani ovde.
Nazovi policiju.
Dobro si, šta se desilo? - Rekao je da će me iseći ako vrištim.
Gde ti je majka? - Na poslu.
Nije toliko strašno, drži ruku tu. Moja žena zove policiju.
Toliko dugo živim ovde, a ne znam ti ime. - Lisa.
Ovde sam, drži ruku tu, doći će policija i pobrinuće se za tebe.
Pogledaj me, u redu je.
Ako tražiš bezbedan kraj to bi bila Boka. - Bojao sam se da ćeš to reći.
Tako je. - Hvala.
Boka nije tako loša, deca se igraju na ulici, šta mislite,
možda živimo ovde jednom ako možemo to da priuštimo.
Marli, nemoj.
Zar vam se ne sviđa kuhinja i moj omiljeni deo je...
Ne dobijamo prospekt? Lepo izgleda.
Čiji je ono pas?
Dušo, Džen!
Hej, jesi li dobro? - Da, jesam, šta ste vi radili?
Želim da ti pokažem kuću, malo je skupa, ali možemo to.
Boka? - Razgovarao sam sa Frenkom i kaže da je tamo najbezbednije.
Mislim da sada nije pravo vreme. - Kada onda jeste, kada jedno
od nas bude izbodeno. Ovde je tesno, trebalo je da bude kuća na jednu godinu.
Mislim da ne možemo da priuštimo novu. - Možemo, sa obe plate...
Trudna sam. - Stvarno, sigurna si?
Dođi.
Prilično sigurna. - Četiri od četiri, divno, čestitam.
Dobar si dečko.
Još jedna beba. - Znam, moraću da dam otkaz.
Ne moraš, uzećemo pomoć. - Ne želim pomoć, dodaj mi cuclu.
Ne želim da budem jedna od onih koja viđa dete na sat uveče.
Ali voliš svoj posao. - Volim ga, ali me ovo ubija.
U kancelariji samo želim da budem ovde, a kada sam ovde stalno
mislim na posao i znam da radim oba posla na pola.
Ne radiš tako. - Ako moram da odustanem od nečega, ne želim od ovoga.
Daj mi razlog da ti dam povišicu? - Radim dobar posao.
To je pitanje? - Od kada radim kolumnu, čitaoci su se duplirali.
Znači radiš dobar posao, hajde da to bude stalno. - Zauvek?
Svako bi voleo da ima ovo, a ti si kolumnu osvežio, znam da
ne želiš da to čuješ, ali si dobar kolumnista, zašto oklevaš?
Zamišljao sam sebe kao novinara. - Život nekada ima bolje ideje.
Ako to bude svakodnevna kolumna, dupliraću ti platu.
Marli, nemoj, mleko je važno za dan.
Molim te uzmi ga, moram da se istuširam. - Tako je svaki put.
Moraš da provodiš više vremena sa njim. - Dole!
Sve je u redu. Kažeš da provodim više vremena sa njim i kada
to uradim ti želiš da preuzmeš. - Ne želim da ga presvlačiš ljut.
Nisam ljut!
Šta je bilo, šta ti treba, gladan si? Nisi.
Sve je u redu Dženi, prerašće to.
Ti ostani kod kuće, a ja ću da idem na posao dok to ne preraste.
Izvini, umorna sam, samo idi, samo idi.
Kuća postaje haos i postanu depresivne.
Posle mog četvrtog deteta bih se probudio u sred noći ponekad i
moja žena bi buljila u mene sa tučkom za meso.
Mislio sam da će me ubiti, još uvek tako mislim. Kupio si joj poklon?
Jesam. - To obično uspeva.
Ok, Dženis, neka bude lep, ta slika će stajati za njega narednih 20 godina.
Patrik, prekini da radiš to, samo jedi. - Pažljivo, Patrik...
Treba da izaberemo boju za zavese u sobi za dečake.
Koju ti želiš. - Želim tvoju pomoć da se odlučim.
Ja ću. - Hvala.
Marli, samo...
Loš pas! Pusti!
Vraćaj se ovamo. Loš pas.
Treba da vratimo ovo, sada ćemo da platimo. - U redu je.
Nije, koliko sam ti puta rekla da ne ostavljaš ništa što se jede
tamo gde može da dohvati to. - Znam, ali nije ovo jestivo.
Rekao si da ćeš ustajati rano i šetati ga da ne bi žvakao stvari
kada je nemiran. - Prošetaću ga, samo što sam ustao.
Ma zaboravi sama ću to da uradim. - Ne moraš.
Ubiće te, polako.
Ko će da dobije psa ako se rastanete? - Ne rastajemo se.
Hipotetički? Ne može ništa da uradi da te gurne.
Zašto govoriš o tome? - Život je bolji sa Dženi nego bez nje?
Ozvučen si, Dženi, posvađali smo se, ali te još uvek volim.
Posvađao sam se sa ženom, pusti me. - Hoću da znam jesi li stvarno srećan.
Eno je, daj mi dete. - Ne mogu da budem deo ovoga, besramno je.
Bolje je nego sa kučetom. - Ne moj sin.
Marli, molim te, nemoj.
Marli, Marli šta to radiš?
Zašto to radiš, zašto uništavaš sve?
Patrik, dobro si? Žao mi je.
Dušo, vodi psa odavde smesta. Vodi ga na farmu.
Opet idemo na farmu. - Ozbiljna sam, ne mogu ovo više.
Šta je uradio? - Sve, užasan je.
To je nefer. - Nefer je da Konor nije spavao dve nedelje zbog psećeg
laveža. Patrika obara dva puta dnevno, ne mogu da razmišljam ako je oluja.
Znam da je bilo teško sa novom bebom, razumem to, ali sam
razgovarao sa Arnijem i postporođajna...
Nisam depresivna, izmorena sam. Nisam ljuta zbog nečega.
Ne mogu da izađem ni jedan sat bez dece jer je svaka dadilja
u kraju prestravljena od Marlija. - Ti si rekla da ne želiš da radiš više.
Možemo da uzmemo pomoć. - Ne treba mi pomoć, otarasi se psa!
To se neće desiti. - Stišaj se.
Ja da se stišam? - Samo se otarasi psa, to je samo pas.
I ja sam samo muž i mene ćeš da se otarasiš kada budem nestašan.
Razmišljala sam o tome. - Onda nas je dvoje.
Na šta ti imaš da se žališ? - Baš je lepo biti u tvom prisustvu.
Baš si kreten. - Divno je ući na vrata sa mišlju da si u bandi.
Baš si kreten.
Prekini, ti si kriv.
Šališ se? Samo na nekoliko dana dok se stvari ne smire.
Poznajete se, biće ti udobno. - Pivo? - Ne, hvala.
Seliš se? - Da. - Kuda?
U Njujork, debela je zapevala. Tajms ti je ponudio stalni posao?
Stiglo je prošle nedelje. - Nisi rekao ništa?
Desilo se tako brzo da se nisam ni navikao. - O tome smo sanjali.
Čestitam, zaslužio si.
Hvala što se brineš o Marliju, sada ti jede tašnu.
Dva dana, ozbiljan sam. - Žao mi je.
Izvini što sam te probudio. - Nisam spavala.
Gde je Marli? - Sebastijan će ga pripaziti na nekoliko dana.
Volela bih da to vidim. - Dok mu ne nađem nešto stalno.
Ovo mu je stalno, ne ide nikuda, preterala sam, niko ne kaže
koliko će ovo teško biti. - Koji deo?
Sve, brak, roditeljstvo, to je nešto najteže i niko te ne pripremi za to.
Niko ti ne kaže od čega moraš da odustaneš.
Ja osećam da ti kažu, ali ne slušaš.
Odustala sam od toliko toga što me je načinilo onakvom kakva sam.
Ali ne mogu to da kažem.
Samo, samo želim da to znaš. - Znam to, nemoraš to da kažeš.
Napravila sam izbor i čak i ako je teže nego što sam mislila, ne žalim.
Sigurna si? - Jesam jako sam sigurna.
Nigde nije kao kod kuće. - Ovo će se dešavati i mi ćemo
to prebroditi zajedno. - Zajedno.
Otarasivanje Marlija ništa neće popraviti, a ni tebe.
Mogu li da te zamolim da ne bude još dece neko vreme. - Dogovoreno.
Zdravo, pozdravite Kolin. - Tata kaže da se zove Ups.
To je rekao Patrik. - Zašto si to rekao?
Šalio sam se, to je bila tajna momci.
Idemo po savet od Kolin. - Dobar koš, tata.
Čekajte da se javim, vratiću se.
Da, on je.
Kako ste, hvala što ste mi se javili. - Ko je to bio?
Ispitanik Filadelfije, poslao sam uredniku članak pre neko vreme.
Kada to? - Na odmoru pre mesec dana, ručaćemo.
Ponudio mi je posao. Idem na razgovor. - Za kolumnistu?
Kao novinar. - Šta si rekao?
Rekao sam hvala puno, ali sam srećan ovde.
Ako mu se ne sviđa neka ide.
To mi je deo posla, da dobijem odgovor, volim da poteče malo krvi.
To je ponovljena tema. - Imamo mnogo osobenjaka u okrugu Brauer.
Protiv toga se borim. - Ali ti si jedan od njih.
Ja sam komentator, svi žele da se pravim da je sve divno kada
ima problema, da postoji gužva, zločin, rasna tenzija.
Čim se okrenemo gradi se novi neboder još ružniji...
To se dešava u celom svetu, nije u pitanju Florida nego ti. Šta nije u redu?
Svi misle da postajem gunđalo sa 40, nije tako.
Možda mi je dosadila kolumna. Ne vidim zanimljive stvari.
Ti si komičar južne Floride, ti si nacionalno blago. - Regionalno.
Bar na Misisipiju.
Uzmi odmor, slobodan mesec. Gde da idem, živim na mestu za odmor.
Idi negde gde je bolno i tužno.
40-e će biti opasne, neću te lagati.
Znali smo da će biti tako kada se postane otac.
Ti još možeš da luduješ.
Kakav je osećaj kada su ti prošle najbolje godine, uradio si sve što si hteo?
Nisam ni ja.
Je li ti vruće, hoćeš da se ohladimo?
Mislim da je danas povodac prastar. Idi.
Hvataj psa. - Šta?
Ne! Bože, ne!
Ne! Ne! Ne!
Dođi ovamo. U redu je. To nije bilo kul. Idemo, devojko.
Odlično.
Ti si najgori pas na svetu, znaš to. Do kraja dana si bio među najgorih pet.
Ali sa ovom tačkom si zauzeo prvo mesto i skinuću ti glavu.
Iznenađenje!
Pomozite mi. Čekajte, na tri. Jedan, dva, tri.
Nemoj da moliš, nije dobro. Ne moramo.
Jesi li bio iznenađen? - Potpuno.
Spreman si za rođendanski poklon? Ima još, ne treba mi više.
Srećan rođendan. - Šta je to bilo.
To je moj blagoslov da prihvatiš posao u Filadelfiji.
To je bilo pre više meseci, ne razmišljam o tome.
Onda bilo koji drugi, pratićemo te gde god želiš da ideš.
Neću, imamo prijatelje, deca idu u školu, imam poker.
Prvo, to je samo razgovor, još nemaš posao, drugo, ti nemaš prijatelje.
Pitao sam se ko su bili oni stranci večeras. - Unajmila sam ih.
Život nam je ovde i to mi ne smeta. - Život je tamo gde smo mi.
Nisi srećan ovde da pišeš kolumnu. Nemiran si i osećam to.
Svaki dan čitaš Sebastijanove članke. Svaki put kada sediš pet minuta
duže u kolima pre nego što uđeš. - Ne radim to. - Da radiš.
Proveravam stvari u kolima. - Vreme je za promenu.
Imam 40, možda sa 39, ali sada sam zagrizao, kasno je za promene.
Šta radiš to? - Nismo stari, još uvek možemo da se iznenadimo.
Većina devojaka bi skočila na glavu, ali ti znaš da je bomba više seksi.
Spreman si za svoj poklon? - Da.
Samo se nastavlja, kao hanuka.
Nismo stari.
Grogane?
Želim ti sreću tamo. - Biće dobro, nedostajaćete mi svi.
Nadam se da svaki savet nije bio bez veze. - Cenim to.
Sada bi ti neki smutljivac rekao da je ponosan, zagrlio te i poslao te.
Drago mi je da niste on.
Grogane, da se zna, iznenadio si me. - To mi je specijalnost.
Stigli smo? - Ne.
Sada? - Ima još nekoliko sati. - Sada?
Sada?
Zašto skrećemo ovde? - Živimo ovde.
Želeo sam tren tišine pre pakla. Pogledajte ovo.
Hajde, stigli smo.
Marli, nemoj!
I kod kuće smo.
Tačke objašnjena. - Spreman sam.
To je kao smejanje samom sebi, ali nekad se mora.
Stigao je, ovde je!
Pogledaj!
Upamtite, anđeli lete, krila visoko.
Ručak je spreman. Dolazimo.
Marli, Marli, hajde. - Pusti ga, srećan je.
Hvala ti.
Šta radiš ovde? Baš je dobar dan za sneg. Lepo spavaj.
Previše boje? - Dobro je, ali ti si novinar, želim da je ispričaš ne da budeš u njoj.
Ne pominjem sebe. - Ali ja te osećam.
Manje tebe je bolje. - Jasno mi je.
Vrata su uvek otvorena. - Hvala.
Grogan pada. - Poranio si.
Morao sam da naučim decu da igraju fudbal na pravi način.
Večera je za jedan sat, završite domaći i skinite cipele pre ulaska.
Skinite cipele.
Hajde. - Šta mu je tata?
Samo je umoran, je li tako? - Fudbal ga je sredio.
Pre godinu dana si jedva čekao da završiš kolumnu.
Ali ovaj tip proverava svaku rečenicu. Nekada mi nedostaje sloboda.
Nekada to zamara, uvek želiš nešto što nemaš.
Jesi li ti srećna? Ovo nije bio deo plana.
Nije, ali je toliko bolje. Gotova sam sa planiranjem.
Neko mora napolje. - Marli, hajde.
Sada stvarno pada.
Marli?
Gde je otišao?
Šta se dešava? - Neznam. Ne vraća se.
Marli. - Nije mogao daleko da ode.
Idem sa tobom.
Marli? - Ne znam gde je.
Možda je otišao u štalu kod komšija. - Proveriću u šumi.
Marli?
Videla si nešto? - Ništa.
Moram da razgovaram sa njima.
Napolju lije. - Našli ste ga?
Napolju je, istražuje, znate kako voli šumu.
Robi kaže da kada psi umiru, odlaze da to urade.
Tako rade kratkonožni psi. - To je istina za njih, ali ne i za Marlija.
Završili ste domaći? - Da. - Ne.
Neka to bude da.
Marli! Marli!
Marli?
Dobro si?
Ostani tu.
Ne znamo zašto dolazi do uvrtanja želudca. Možda je pojeo ili popio nešto
brzo i želudac se izvrnuo.
Ubacila sam cev da smanjim gasove. Mislim da sam ga vratila.
Deluje dobro. - Za sada jeste.
Kada se to jednom desi, uvek se ponovi i ako se to desi ne znam
šta ću moći da uradim, stariji je pas. Mislim da ne bi preživeo operaciju.
Moramo da se postaramo da se to ne ponovi. - Ali hoće.
Razgovarali smo da je jeo prebrzo ili pio, onda ne mora, pazićemo ga.
Samo kažem da se pripremite, da možda neće preživeti noć.
Možda deset posto pasa preživi ovo. - Na kom je to broju?
Pitam jer je to na običnim psima. - Običnim psima?
Ovaj nije kao ostali, znam da to ljudi stalno govore ali nisam
siguran da je on pas, jednom je pojeo sekretaricu.
Samo je skinuo, ne žvakao nego pojeo, svario je.
Onda je uzeo slušalicu za desert. Kada mi se sin jednom razboleo
ovaj momak je sedeo 9 sati i pazio na Konora.
Brojevi se odnose na obične pse, ali ne na njega.
Imate borca ovde, nadajmo se najboljem.
Znam da će biti dobro, vidimo se ujutru.
Zdravo. - Zadržaće ga preko noći, delovao je bolje kada sam otišao.
Dobro si? - Šta čitaš?
Čitam tvoje kolumne, Marli je u toliko njih. - Još ih gledaš?
Da, ponekad.
Čak i najgorih dana kada me deca izluđuju, veš nije opran i još
sto stvari fali, uvek znam da imam ovo. To je pet minuta tebe.
Nekada je tužno, ili smešno ili blesavo, ali to si ti.
I za tih pet minuta se osećam bolje.
Treba da ih pročitaš, odlične su. Može da bude i dobra knjiga.
Halo?
Hvala.
Dolazi kući.
Da li je tamo? - Naravno da jeste.
Kako zna da dolazimo? - Neznam, jednostavno zna.
Psi osećaju. - Svi psi? - Svi dobri psi.
Eno ga.
Zdravo, Marli. Nedostajao si mi.
Trkamo se do kuće.
Orlovi. Da, orlovi idu do kraja. - Ti si obožavalac delfina?
Džon Grogan? - Vidimo se sutra.
Rekao sam sebi "taj kučkini sin liči na Džona Grogana".
Šta radiš ovde? - Nije bitno, dobro je videti te.
Živiš u gradu? - Živim izvan grada, više mesta za decu.
Imaš ih petoro? - Troje.
Da vidiš snimak čopora Groganovih. - Džen se drži.
Dobio si i devojčicu? - Kolin je došla posle tvog odlaska.
Šta je sa bubom? - To je bilo za predstavu u predškolskom
pa mesecima nismo mogli da je izvučemo iz kostima.
A Marli grize antene. - Psi se ne menjaju.
Voleo bih da nemam ovaj razgovor. - Konor ima utakmicu, moram kući.
Jednom ćemo se ispričati. - Hoćemo.
Bilo je lepo videti te, pozdravi Dženi.
To je divna slika, dobro si prošao. - I ti si, vidimo se.
Ne radi to sebi, u Filadelfiji smo, idemo na štapić sa sirom.
Ima li koga?
Marli, hej, Marli, Marli?
Nisi me čuo?
Idemo u šetnju.
Hajde, još malo pa smo na vrhu. Ovde je dobro mesto.
Znam da si jak, ali ćeš mi javiti kada je vreme.
Ne želim da sam donesem odluku. Reci kada si spreman.
Marli? Eno ga.
Šta radiš ovde? - Ne spavaš ovde.
Možeš li do gore? - Mislim da mu je udobno ovde.
Doneću mu ćebe.
Dobro si? Doći ću ovde da se malo rasteretim.
Ovde je u stvari lepo.
Biće dva puta nedeljno, 600 reči. - Šta je tema?
Svakodnevne teme kroz koje prolazimo ali smešnije.
Mislio sam da si došao ovde da budeš novinar. - Znam, ali obojica znamo
da sam ja dobar kolumnista.
Džone, žena ti je na telefonu kaže da je važno. - Razmisli.
Ne mogu da ga nateram da uđe unutra. Samo leži tamo na hladnoći.
Neće da se pomeri.
Patrik ga je doveo ovde, a dr Plat je rekla da ga ostavimo i vidimo, ali
mu neće biti bolje.
U redu, odvešću ga. - Ponovo je bolestan?
Jeste, ne oseća se dobro, odvešću ga kod veterinara da mu bude bolje.
Sve će da bude u redu.
Možeš da dobiješ Leni, ali joj nemoj odgristi i drugo uvo.
To je slatko, draga. - Ja ću je uzeti.
Zdravo.
Pokušala sam sve kao i prošli put, ali nemam sreće.
Ne mogu da ubacim cev, želudac je još uvek uvrnut.
Postoji operacija, ali... - Nije dovoljno snažan.
Ova mi se najviše dopada. - Koja?
Da, mango.
Ja sam. Opet je želudac, može operacija, ali... - Znam.
Hoćeš da dođem tamo? - Ne, nije dobra ideja, ostani sa decom.
Volim te, Džone. - Ja volim tebe.
Daću vam vremena, biću napolju ako vam zatrebam.
Vidi šta imam za tebe, sećaš se? Sećaš se da si odgrizao to uvo?
Teško je setiti se svega što si odgrizao.
U redu je, ne moraš ništa.
Uvek smo govorili kakav si davež, najgori pas na svetu.
Ne veruj to nikada, nismo mogli da nađemo boljeg psa.
Znaš zašto si bio tako divan pas, jer si nas voleo svakog dana.
To je neverovatno. Toliko te volimo.
Volimo te više od svega.
Želim da upamtiš da si divan pas, Marli.
Neće osetiti, samo će odlutati. Spremni ste? - Spremni smo.
Umotan je u ćebe. - Da mu bude toplo.
Želite da pročitate napisano? - Na mom je crtež mene i Marlija,
skakavci i sladoled, mama je napisala ono što sam rekla.
Dragi Marli, nikada te neću zaboraviti, Kolin, a ovo su poljupci.
To je lepo. - Hvala. - Stavi unutra, dopašće mu se.
To je divan crtež. Konore?
Dragi Marli, voleo sam te celog života, nadam se da ti se dopada raj
i da ima mnogo toga za žvakanje, tvoj brat Konor Ričard Grogan.
Lepo pismo.
Patrik, želiš li da kažeš nešto? - Zna on.
Ja bih mu dala nešto.
Ovu ogrlicu. Bilo je to pravo putovanje.
Vaš tata mi je poklonio da proslavimo početak naše porodice.
Ali naša porodica je već bila počela.
Zbogom štene otarašenja.
Psu ne trebaju dobra kola, velike kuće ili firmirana odela.
Jedan štap će biti dovoljan. Psa ne zanima da li ste bogati
ili siromašni, zanimljivi ili dosadni, pametni ili glupi.
Dajte mu srce i on će vama dati svoje.
Za koliko ljudi to možete reći?
Koliko ljudi vas čini posebnim i čistim?
Zbog koliko ljudi se osećate izuzetno?