- CRONICILE DIN NARNIA - CĂLĂTORIA LUI "DAWN TREADER"
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Sunteți sigur că aveți 18 ani?
De ce? Arăt mai în vârstă?
- Alberta Scrubb? - Este o greșeală de scris.
Trebuia să fie Albert A. Scrubb
Edmund, trebuia să mă ajuți la cumpărături.
Mult noroc dacă viitoare, amice.
Ce? E cu doar doi ani mai mare ca mine.
Sunt rege, am purtat războaie și am condus armate.
- Nu în lumea asta. - Da, dar sunt blocat aici,
luptându-mă cu Eustace și Karen Scrubb.
Își merită numele.
Ce faci?
Nimic.
Haide, Ed.
Dragă Jurnalule e a 253 zi
de când verișori mei Lucy și Edmund ne-au invadat casa.
Nu știu cât de mult voi mai putea continua să locuiesc ei,
să-mi împart lucrurile.
Dacă mi-aș putea trata rudele ca pe niște
insecte toate problemele mele ar fi rezolvate.
Pur și simplu le-aș pune într-un borcan.
Am ajuns acasă. Bună.
Notă personală. Investighează ramificațiile legale.
Bună unchiule Harold, am încercat să găsesc morcovi,
dar tot ce am aveau sunt niște...
Să încep să pregătesc supa? Mătușa Herberta e în drum spre casă.
Unchiule Harold?
Tată!
Edmund, se strâmbă la tine.
- Nemernicule... - Tată, mă va lovi.
Edmund, uite. E de la Susan.
Îmi doresc să fiți aici cu noi, e așa o aventură
dar nimic ca și timpul petrecut de noi în Narnia.
Marocul e foarte palpitant, dar că nu prea îl vedem pe tatăl nostru,
muncește din greu.
Am fost invitată la petrecerea cu ceai de la Consulul Britanic
de către un ofițer din marină
care se întâmplă să fie foarte chipeș.
Cred că mă găsește atrăgătoare.
Se pare că germanii au făcut trecerea dificilă
Sunt vremuri grele
Mama speră că nu vă supărați dacă mai stați câteva luni la Cambridge.
Alte câteva luni?
Cum vom supraviețui?
Ești norocoasă.
Cel puțin ai propria ta cameră, eu sunt blocat cu cură de pepene.
Peter și Susan sunt cei norocoși.
Au adesea aventuri.
Da, ei sunt ce mai bătrâni iar noi cei mia tineri.
Nu contăm așa de mult.
Tu crezi că arăt câtuși de puțin că Susan?
Lucy, ai mai văzut această navă?
Da, arată ca și cum ar fi din Narnia. Nu?
Nu face decât să ne aducă aminte că suntem aici și nu acolo.
Au fost odată doi orfani care și-au pierdut timpul
care credeau balivernele despre Narnia.
- Te rog, lasă-mă să-l pocnesc. - Nu!
- Tu nu bați la ușă? - E casa mea.
Fac ce doresc. Voi sunteți doar oaspeți.
Ce este așa fascinant la acel tablou?
Este hidos.
Nu-l vei vedea din partea cealaltă a ușii.
Ed, apa arată de parcă se mișcă.
Ce porcărie. Asta se întâmplă când citiți
astfel de romane de fantezie si pline de zâne.
Odată era un băiat pe nume Eustace
ce citea cărți inutile.
Oamenii care citesc basme ajung să fie întotdeauna
o povară neplăcută pentru oameni ca mine.
Eu citesc acele cărți cu informații reale.
Povară?
Nu te-am văzut să ridici un deget de când suntem aici.
Am să-i spun tatălui tău că tu ai fost cel care a furat dulciurile mătușii Herberta.
Mincinosule!
- Edmund, tabloul... - Le-am găsit sub paul tău.
Și știi ce? Le-am savurat pe fiecare.
Ce se întâmplă aici?
Lucy, crezi că...
E o șmecherie, încetați altfel îi spun mamei.
Mama! Mama!
Am să sparg chestia aia.
- Nu! Nu! - Încetează!
Dă-i drumul!
Edmund?
- Să înotăm! - Ce se întâmpla?
E în regulă, te-am prins.
Caspian!
Lucy!
Edmund, e Caspian!
E în regulă, băieți, acum sunteți în siguranță.
- Suntem în Narnia? - Da, sunteți în Narnia.
Nu vreau să mor.
Vreau să mă întorc în Anglia. Mă întorc în Anglia!
A fost nemaipomenit.
Cum ați reușit să ajungeți tocmai aici?
- N-am nicio idee. - Caspian!
- Edmund! - Mă bucur să te văd!
- Nu tu ne-ai chemat? - Nu.
Nu de data asta.
Bine, în orice caz mă bucur că mă aflu aici.
Luați chestia asta de pe mine! Luați chestia asta de pe mine!
Reepicheep?
Maiestățile voastre.
Bună, Reep. Ce plăcere!
Plăcerea e de partea mea, Sire.
Dar întâi ce facem cu acest interlop isteric?
Acel șobolan gigantic încerca să-mi mănânce fața!
Încercam să-ți scot apa din plămâni, dle.
A vorbit... ați văzut...?
- A vorbit! - Tot timpul vorbește.
De fapt șmecheria e să-l faci să tacă.
În momentul când nu va fi nimic de spus, Maiestate, vă promit că voi tăcea.
Nu știu ce fel de vis urât e asta, dar vreau să mă trezesc chiar acum!
Poate că-l putem arunca înapoi.
Edmund!
Unde sunt?
Ești pe Dawn Treader, cea mai bună navă din Narnia.
E ceva ce am spus?
- Ai grijă de el. - Maiestate.
Oameni!
Iată-i pe naufragiații noștri,
Edmund Cel Drept și Lucy Cea Curajoasă.
Regele și Regina Narniei.
Aslan.
Uite, arcul și săgețile lui Susan.
Lucy.
Licoarea tămăduitoare... și pumnalul.
Îmi dai voie?
Desigur, sunt ale tale.
- Sabia lui Peter? - Da.
Am avut grijă de ea, după cum am promis.
Poftim, ține-o dacă dorești.
Nu, nu, e a ta,
Peter ți-a dat-o ție.
Am păstrat asta pentru tine.
Mulțumesc.
De când ați placat Uriașii din nord s-au predat necondiționat.
Apoi am învins armata din Calormen în Marele Deșert.
E pace peste tot în Narnia.
- Pace? - În doar trei ani.
Și ți-ai găsit o regină în acești trei ani?
Nu, nu una care să se compare cu sora ta.
Stai așa, dacă nu sunt războaie de purtat...
și nimeni nu se afla la ananghie, atunci de ce suntem noi aici?
Bună întrebare. Și eu mă întreb același lucru.
- Deci încotro navigăm? - Vreau să-l detronez pe unchiul meu.
A încercat să-i ucidă pe cei mai apropiat prieteni
ai tatălui meu și pe căi mai loiali supuși.
Cei Șapte Lorzi din Telmar.
Au fugit în Insule Lone.
De atunci nimeni n-a mai auzit de ei.
Crezi că s-a întâmplat ceva cu ei?
Dacă s-a întâmplat e datoria mea ca să aflu.
Ce se afla la Est de Insulele Lone.
Ape necartografiate.
Lucruri pe care abia ți le poți imagina.
Povești despre șerpi de mare și alte lucruri mai rele...
- Șerpi de mare? - Bine, Căpitane.
Ajunge cu poveștile tale marinărești.
...nu găsesc înțelesul unor cuvinte.
Tu ce crezi că se afla dincolo de Insulele Lone?
Mi s-a spus că înspre Est se poate naviga până la Capătul Lumii,
Ținutul lui Aslan.
Tu chiar crezi că există un astfel de loc.
Nu avem nimic care să ne facă să nu credem.
- Crezi că vom naviga până acolo? - Ei bine exista o singură cale de a afla.
Sper că într-o zi îmi voi câștiga dreptul de a o vedea.
Maiestate.
Ai devenit mai puternic, prietene.
Așa se pare.
Bine, înapoi la muncă.
- Maiestate. - Mulțumesc.
Edmund...
crezi că dacă vom naviga până la Capătul Lumii
vom cădea de pe margine?
Nu te îngrijora Lucy, suntem departe de acolo.
Văd că voi doi tot tâmpenii vorbiți.
- Te simți mai bine? - Da, dar nu mulțumită vouă.
Am o constituție de fier.
Efervescent ca întotdeauna.
- Ți-a trecut raul de mare. - Nu l-am pierdut niciodată.
Am fost doar puțin șocat.
Am o dispoziție strălucitoare, datorită inteligenței mele.
Nu cred că are nimic strălucitor.
De unde știi tu? De îndată ce vom da
de civilizație voi contacta Consulatul Britanic
și am să pun că tot să fiți arestați pentru răpire.
Răpire, va să zică.
Amuzant, credeam că ți-am salvat viața.
M-ați ținut împotriva voinței mele.
Unul din acești marinari nu are camera igienică.
E ca o grădină zoologică.
- Se cam plânge, nu? - Abia se încălzește.
Pământ!
Insulele Lone.
- Porturile din Narrow Haven. - Ciudat!
Niciun stindard al Narniei.
Insulele Lone întotdeauna au fost ale Narniei.
Ceva pare suspect.
Eu spun să pregătim o echipă de debarcare.
Drinian?
Iartă-mă, Maiestate,
dar lanțul de comandă începe cu prințul Caspian.
- Ai dreptate. - Vom folosi bărcile lungi.
Drinian, ia niște oameni și îndreaptă-te spre uscat.
- Să trăiți. - Tavros?
Coborâți bărcile lungi. Formați un perimetru și pregătiți-le de luptă.
Înainte! Surpriza necunoscutului ne așteaptă înainte!
Nu putea aștepta până dimineață?
Nu este onoare în a întoarce spatele aventurii, copile.
Ascultă!
Unde e toată lumea?
- Hai, picioare de gelatină. - Mă descurc și singur.
Sigur e rudă de sânge cu voi?
Reepicheep, rămâi aici cu oamenii lui Drinian
și asigurați locul.
Noi mergem mai departe.
Dacă nu ne întoarcem până în zori,
trimite o echipă.
Da, Maiestate.
Se pare că nu e nimeni înăuntru. Crezi că ar trebui să mă uit în spate?
Vino aici și păzește... ceva.
Da...
Bună idee, vere.
Foarte logic.
Mă descurc. Nu vă faceți griji.
Sunt gata să merg atunci când spuneți.
- Cine sunt toți acești oameni? - De ce le-au fost tăiate numele?
Parcă ar fi un fel de...onorarii.
Traficanți de sclavi.
Ai grijă!
Dacă nu vreți să-l auziți pe acesta țipând ca o fată,
v-aș spune să aruncați armele.
- Ca o fată? - Acum!
Lăsați-le jos!
- Eustace... - Puneți-i în lanțuri!
Vino aici!
Ia-ți mâinile de pe mine.
Pune-i pe aceștia doi pe piață.
Pe aceștia doi, bagă-i în temniță.
Ascultă, nebun insolent. Eu sunt regele tău!
- O să plătești pentru asta! - De fapt...
altcineva o să plătească.
Pentru voi toți...
Lucy!
Ai grijă!
Ești bine?
Da.
Este fără speranță.
Nu veți ieși niciodată.
- Cine e acolo? - Nimeni.
Doar o voce din capul meu.
Lord Bern!
Am fost, odată,
dar nu mai merit acest titlu.
E unul din cei șapte?
Fața ta...
Îmi amintești de un rege pe care l-am iubit odată.
Vă amintește de tatăl meu.
Domnul meu. Vă rog să mă iertați.
Nu, vă rog.
Treci înapoi!
- Mamă! - Rămâi cu tata.
Nu te teme. Te voi găsi.
- Unde îi duc? - Continuă să te uiți.
- Ce s-a întâmplat? - E un sacrificiu.
- Unde au dispărut? - Nimeni nu știe.
O ceață.
Prima dată a fost văzută în părțile estice.
Au fost raporturi cum că pescari și marinari au dispărut pe mare.
Noi, lorzii, am făcut un pact
să găsim sursa și s-o distrugem.
S-au pornit pe mare,
dar nimeni nu s-a mai întors.
Vezi tu, dacă nu te vând negustorilor de sclavi,
cu siguranță vei fi dat hrană ceții.
Trebuie s-o găsim pe Lucy... înainte să fie prea târziu.
- 60! - 80!
- 100, pentru micuța doamnă! - 120!
- 150! - Mai licitează cineva?
Vândută!
Haide, mișcă! Mișcă!
Iar acum, pentru acest specimen de băiat,
cine începe licitația?
Haideți! Poate că nu pare,
- dar e puternic! - E puternic, sigur!
Miroase ca dosul unui minotaur.
Asta e o minciună exagerată.
Am o igienă impecabilă și am câștigat două concursuri de alergat.
- Vrea cineva să liciteze? - Te scap eu de el.
Te scap de toți!
Pentru Narnia!
Mulțumesc, Reep. Știam că vei veni.
Maiestate.
Ia cheile!
Chei!
Ești o barcă dintr-un tărâm magic. Nu poți vâsli singură?
Doamne! Sper că nu era Consulul Britanic.
- Maiestate! - Așteaptă.
Soția mea a fost luată chiar de dimineață.
- Este în regulă, Drinian. - Te implor, ia-mă cu tine.
- Și eu vreau să vin! - Nu, Gael, rămâi cu mătușa ta.
Sunt un marinar bun. Am fost toată viața pe mare.
- Sigur. Trebuie să vii. - Mulțumesc.
Dacă n-o să mă mai întorc...
Să ai grijă
Regele meu!
Aceasta mi-a fost dată de tatăl tău.
Am ascuns-o bine într-o peșteră, în toți acești ani.
- Asta nu e o sabie narniană. - E din Era de Aur.
Au fost șapte astfel de săbii.
Cadou de la Aslan, pentru apărarea Narniei.
Tatăl tău ne-a încredințat-o nouă.
Poftim, ia-o.
Fie ca ea să te apere.
Mulțumesc, Lordul meu. O să vă găsim oamenii pierduți.
Edmund...
Dragă Jurnalule,
a fost o răsturnare incredibilă de evenimente.
Am fost răpit de verii mei și dus în ape necartografiate într-o barcă ridicolă.
Ce este mai rău e faptul că împart locul cu un șoarece nesuferit.
De parcă n-ar fi fost destul de rău că sunt cu verii mei.
Până acum, toți cei pe care i-am întâlnit acest loc ciudat,
suferă de iluzii groaznice,
urmărind o ceață verde
și căutând lorzii pierduți.
Nu pot decât să presupun că e rezultatul unei diete necorespunzătoare.
Pur și simplu, cu toții sunt nebuni.
Vărul Edmund nu face excepție.
Petrece fiecare clipă lustruind sabia de tinichea,
de parcă ar fi vreo lampă fermecată.
Este clar că are nevoie de un hobby.
O să fie magnifică. Sunt și în dimensiuni mici?
Marmota este mai dusă decât vărul meu.
Avem capcane pentru șoareci și tot felul de lucruri.
Apropo, știi unde găsesc așa ceva?
De ce vorbești cu pasărea aia?
Am presupus că și ea...
- Vorbește cu păsările! - E nebun.
Da...
Pleacă!
Ești conștient?
Pentru furtul rațiilor, primești pedeapsa capitală pe mare!
Sunt aici.
Tu erai...
- Oameni au fost uciși pentru mai puțin. - Pentru ce?
Pentru trădare, trădare și chestii inutile...
Dă-mi portocala și voi trece cu vederea.
Nu știu despre ce vorbești.
- Dă-mi voie să te lămu... - M-am cam săturat de tine.
Ia mâna de pe coadă!
Însuși Marele Aslan mi-a dăruit această coada
și nimeni și mă repet, nimeni nu se atinge de coadă.
- Punct și semn de exclamare. - Îmi pare rău.
Acum îmi vei da portocala, iar apoi îmi vei oferi satisfacție.
- Te rog, sunt pacifist. - În gardă!
- Ai grijă... - Îmi pare rău.
Încerci să fugi? Suntem pe un vas, să știi!
Ascultă, nu putem discuta despre asta.
Asta pentru că ai furat, asta pentru că ai mințit
și asta este ca să înveți bunele maniere.
Așa te vreau! Avem un duel.
Prinde!
Acum, hai! Dă-mi cea mai bună lovitură.
Asta-i tot? Haide.
Nu mai flutura aripile ca un pelican beat.
Ține lama sus! Sus, așa!
Aici!
Acum mișcă-ți piciorul.
Nu stângul, dreptul! Ai înțeles? Hai!
E ca un dans! Un dans!
Haide! Din nou!
Așa!
Nu!
Uitați-vă!
Gael? Ce cauți aici?
Se pare că avem un membru în plus în echipaj.
- Bine ai venit la bord! - Maiestate...
Spune-mi Lucy. Haide.
Haideți, frumoșilor! Înapoi la treabă!
Frumoasă luptă.
E o șansă să fac din tine un adevărat spadasin.
Da, pe teren drept ar fi o luptă dreaptă.
Ar fi cu totul alt rezultat.
Într-adevăr.
Este nelocuită.
Dar dacă lorzii au urmărit ceața spre Est, ar fi oprit aici.
Poate e o capcană.
Sau s-ar putea să găsim niște răspunsuri.
Caspian?
Vom petrece noaptea pe uscat. Vom căuta mâine insula.
Da, Maiestate.
Se pare că au adus un porc.
Uite și scroafa. Femela lui.
O alegem pe asta.
Scroafa asta citește.s
S-o luăm!
Nu ai scăpare!
- Suntem înfricoșători. - Ce sunteți voi?
Suntem niște bestii îngrozitoare și invizibile.
Dacă ne-ai putea vedea, ai fi foarte intimidată.
Ai uitat să-i spui că suntem foarte mari.
- Ce vreți? - Vei face ce îți cerem.
- Va face. - E foarte clar.
- Sau ce nu? - Dacă nu, moartea!
Moartea?
Nu v-aș fi de prea mare folos moartă, nu?
- Nu m-am gândit la asta. - Da, nu te-ai gândit.
Bine, atunci ți-am ucide prietenii.
- Bună idee. - Ce vreți cu mine?
- Vei intra în casa Opresorului. - Ce casă?
Asta!
Sus, vei găsi Cartea Incantațiilor și vei recita vraja
care-i face pe cei nevăzuți, văzuți!
- Bine spus. - Da.
Du-te. N-avem toată ziua.
Amintește-ți ce vor păți prietenii tăi.
- Ai fost avertizată! - Da, sigur.
- De ce n-o faceți voi? - Nu știm să citim.
- Nici să scriem, de asemenea. - Sau asta.
De ce n-ați spus așa?
- Ai grijă la Opresor! - E foarte agresiv.
Ceea ce-i face pe nevăzuți, văzuți. Ai înțeles?
Nu uita asta!
Ed!
Ed, trezește-te! Uită-te.
Unde este Lucy? Lucy!
Trezirea!
Trezirea, am spus!
- Pe aici! - Mișcați-vă!
Prin aceste vorbe, Limba ta trebuie să coase
pentru tot ce te înconjură, să fie numai zăpadă.
O vrajă infailibilă care să te facă
frumoasă cum ți-ai dorit să fii.
Susan, ce se întâmplă...?
Sunt frumoasă!
Nu, așteaptă!
Sunt de acord să mă faci ca ea...
Lucy! Lucy...
Aslan? Aslan!
O vrajă care să-i facă pe cei nevăzuți, văzuți.
Precum "p-ul" din psihologie, H-ul din psihiatrie,
Invizibilul și adevărul din teologie...
Pumnalul lui Lucy.
Stați acolo sau veți pieri!
Vraja s-a terminat. Acum toate sunt vizibile.
- Ce fel de creaturi sunteți? - Mari.
Cu cap de tigru și corpul de...
- Altfel de tigri. - Nu vreți să vă puneți cu noi.
- Altfel, ce? - Altfel vă ucidem.
Eu o să-mi trec arma prin voi.
- Eu o să vă apuc cu dinții. - Eu o să vă mușc cu dinții.
O să ne tranșați cu burțile voastre grase.
- Burți grase? - Vă gâdilă la tălpi?
- Ce-ați făcut cu sora mea, piticilor? - Calmează-te...
- Unde e? - Mai bine i-ai spune.
Hai, șefule, spune-i.
- În vilă. - Ce vilă?
Această vilă.
Urât că m-ați lăsat în urmă...
S-a întors porcul.
- Locul ăsta e din ce în ce mai ciudat! - Pe noi ne faci ciudați?
Lucy!
- Maiestățile voastre. - Caspian și Edmund.
El e Coriakin. E insula lui.
Așa crede el.
Ne-ai amăgit, magicianule!
Ba nu!
V-am făcut invizibili pentru protecția voastră.
- Protecție? - Asta înseamnă opresiune!
- Opresorule! - Nu v-am opresat.
Dar ai fi putut! Dacă ai fi vrut asta!
Plecați!
E o vrajă!
Ce-a fost asta?
Scame. Dar să nu le spui.
- Ce erau chestiile alea? - Pitici dubli.
Puteam să-mi dau seama. Ce prost sunt!
Plecați de aici. Ajutați-mă.
La ce te-ai referit
când ai spus că i-ai făcut invizibili pentru binele lor?
A părut cea mai ușoară cale de a-i proteja...
de rău.
Adică de ceață?
Adică de se află după ceață.
E chiar frumoasă!
Adică pentru o hartă imaginară a unei lumi imaginare.
Asta este sursa necazurilor voastre.
Insula Întunecată...
un loc al răul.
Poate lua orice formă.
Poate face ca cele mai întunecate vise să revină la viață.
Caută să corupă tot binele,
să fure lumina din lumea asta.
- Cum îl oprim? - Trebuie să-i rupeți vraja.
Sabia pe care o porți. Sunt șase ca ea.
- Le-ai văzut? - Da.
Cei Șase Lorzi au trecut pe aici?
Într-adevăr.
- Unde se îndreaptă? - Unde i-am trimis.
Rupeți vraja.
Trebuie să urmați steaua albastră
până pe Insula Romandu.
Acolo, cele șapte săbii trebuie să fie puse pe masa lui Aslan.
Doar atunci poate fi eliberată adevărata putere magică.
Dar aveți grijă,
cu toții veți fi puși la încercare.
Testați?
Până ce nu puneți a șaptea sabie, răul are avantajul asupra voastră.
Va face tot ce-i va sta în puteri ca să vă ispitească.
Fiți puternici.
Nu cădeți în ispită.
Pentru a învinge întunericul de acolo,
trebuie să învingeți întunericul din voi înșivă.
Din motive care depășesc puterea mea de înțelegere,
am acceptat sfatul unui bătrân senil
care nici nu are o lamă de ras și se îmbracă într-un halat.
Așa că, ne-am urcat iar în această cadă și ne-am pierdut în furtună.
Minunat!
Trageți!
- Trei grade spre tribord! - Da, dle!
Patrusprezece zile, am fost aruncat ca o clătită,
fără cel mai mic semn de pământ.
Prinde!
Singura consolare e că, în sfârșit,
toată lumea e la fel de nefericită ca mine.
Mai puțin acel șobolan enervant.
E genul care vede tot timpul partea plină a paharului.
Deci, suntem blocați aici.
Dacă înjumătățim rațiile,
mai avem apă și hrană pentru încă două săptămâni, cel mult.
Asta e ultima șansă să ne întoarcem, maiestăți.
Nu există nicio garanție că vom vedea curând steaua albastră.
Nu pe furtuna asta.
E ca și cum am căuta acul în carul cu fân
încercând să găsim acest loc, Romandu.
Am putea trece fix pe lângă el, dacă n-ar fi capătul lumii.
Am putea fi mâncați de un șarpe de mare.
Spun doar că oamenii devin nerăbdători.
Astea sunt ape ciudate pentru a naviga,
ape cum eu nu am mai văzut.
Atunci, poate că vrei tu, căpitane, să-i explici tu dlui. Rhince
că abandonăm căutarea familiei sale.
Mă întorc imediat.
Era doar corect să vă avertizez
că marea poate juca feste neplăcute minților unui echipaj.
Foarte neplăcute...
Transformă-mi reflexia, invocă în afecțiune,
Buzele mai complexe,
Fă-mă să mă simt cine doresc
Cine deține frumusețea imaginației mele.
Doamnelor și domnilor, dra Pevensie!
- Privește-o! - Arată minunat.
- Edmund! - Ești minunată, soro!
- Ca întotdeauna. - Peter!
Mă scuzați, dră! Pot să vă fac o poză?
Mamei o să-i placă!
Toți copiii ei într-o singură poză.
Zâmbiți!
Ia stai așa. Dar unde sunt eu?
- Lucy unde e? - Lucy? Cine e?
Susan, ce s-a întâmplat?
Haideți, dră, zâmbiți larg!
Edmund, nu sunt prea sigură de asta. Cred că vreau să mă întorc.
- Unde? - În Narnia.
Ce Dumnezeu e Narnia?
Ce se întâmplă? Opriți asta!
- Lucy... - Aslan?
Ce-ai făcut, copilă?
Nu știu. A fost groaznic.
Dar tu ai ales asta, Lucy.
Nu am vrut să aleg toate astea.
Voiam doar să fiu frumoasă ca Susan.
Asta e tot.
Ți-ai dorit să fii departe și odată cu asta, mult mai multe.
Frații și sora ta n-ar cunoaște Narnia fără tine, Lucy.
Tu ai descoperit-o, mai ții minte?
Îmi pare nespus de rău.
Te îndoiești de valoarea ta.
Nu te îndepărta de ceea ce ești.
Aslan!
Tată? Tată...
Edmund!
Vino cu mine!
Alătură-mi-te!
Edmund!
Lucy...
Nu pot să dorm.
Lasă-mă să ghicesc...
Coșmaruri.
Deci ori înnebunim,
sau ceva se joacă cu mințile noastre.
Mă îndoiesc că Lorzii s-a oprit aici.
Nu e niciun semn de viață.
Când ajungi la țărm, ia-ți oamenii și căutați hrană și apă.
- Noi trei mergem să căutăm indicii. - Stai așa, vrei să spui noi patru.
Te rog, nu mă trimite înapoi la șobolan.
Am auzit asta.
- Urechi mari! - Am auzit și asta!
Haideți, descărcați tot.
Ține.
Uitați, nu suntem primii pe această insulă.
- Să fie Lorzii? - E posibil.
Ce crezi că este acolo?
Să aflăm.
Ce este aia?
Nu știu. Pare a fi o statuie din aur.
Trebuie să fi căzut.
- Săracul om. - Vrei să zici săracul Lord.
- Stema Lordului Restimar. - Și sabia lui.
Avem nevoie de ea.
Ai grijă.
Sabia ta nu s-a transformat în aur.
Ambele săbii sunt magice.
Ține.
Nici nu și-a dat seama ce s-a întâmplat.
Poate.
- Sau poate descoperise ceva. - Despre ce vorbești?
La ce te uiți?
Oricine are acces la acest lac...
ar putea fi cea mai puternică persoană din lume.
Lucy...
Am putea fi așa de bogați...
încât nimeni nu ne-ar putea spune ce să facem sau cu cine să locuim.
Nu poți lua nimic din Narnia, Edmund.
- Cine spune? - Eu.
Eu nu sunt unul dintre supușii tăi.
Aștepți de mult timp asta, nu?
Să mă provoci? Te îndoiești de conducerea mea.
- Te de îndoiești de tine însuți. - Ești un copil!
Iar tu ești un ticălos.
Edmund!
M-am săturat să tot fiu pe plan secund.
Întâi a fost Peter, acum ești tu.
Știi bine că sunt mai curajos decât amândoi.
De ce primești tu sabia lui Peter?
Merit propriul meu regat. Merit și eu să conduc
Dacă te consideri așa curajos, atunci dovedește-o.
Nu!
Încetați!
Amândoi!
Uitați-vă la voi.
Nu vedeți ce se întâmplă?
Acest loc v-a ispitit.
V-a vrăjit.
Este exact ce spunea Coriakin.
Hai să plecăm de-aici.
O, da.
Urmați steaua albastră imaginară până la insula Ramandu-du.
Puneți cele șapte cuțite în peștera unui leu vorbitor.
Tâmpenii...
Ce este...
Cred că am murit.
Tu cu siguranță ești mort.
Nu vei mai avea nevoie de asta, nu?
În sfârșit!
O turnură favorabilă a evenimentelor.
Ce mâncare ați găsit?
E o insulă vulcanică, maiestate. Nu cresc multe lucruri.
Unde este Eustace?
Cred că e plecat să nu ne ajută să încărcăm bărcile.
Eustace.
Eustace!
Am un sentiment rău.
Mă duc să-l caut.
Vin cu tine.
Eustace!
Eustace.
Comoara.
Probleme.
Eust.
Nu.
Al unchiului.
Îmi pare rău.
E doar un copil.
N-ar fi trebuit să-l las.
Ce s-o fi întâmplat cu el?
Mistere... orice.
Și nu a fost primul.
E Lord Octasian
Aș fi vrut să-i găsim...
sabia.
Ce a fost asta?
Este vulcanul.
Nu. Ăla nu e vulcanul.
Toți oamenii pe punte!
Arcași! Luați-vă arbaletele!
Ocupați-vă locurile și așteptați comanda mea.
Ce e așa de mare?
Trageți!
O să rupă catargul.
Bine.
Păstrați-vă pozițiile!
Trageți!
Edmund!
Lucy!
SUNT EUSTACE
Eustace, e în regulă.
A fost tentat de comoară.
Toată lumea știe că, comoara dragonilor este vrăjita
Nimeni... din cei de față.
- E vreo cale de a-l transforma la loc? - Nu, din câte știu eu.
Unchiul Bern nu va fi încântat.
Îmi pare rău pentru înțepătură, băiete...
câteodată sunt prea zelos.
Fiți gata să trageți!
- Nu-l putem lăsa singur. - Dar nu-l putem urca la bord, maiestate.
Trebuie să rămână o barcă în urmă, cal puțin până mâine dimineață.
- Ce altceva să facem? - Dar nu sunt provizii.
Și n-avem cum să ne încălzim, maiestate.
Ce spuneai?
N-am mai văzut constelațiile astea până acum.
Nici eu.
Suntem departe de casă.
Băieții își imaginează să navigheze până la capătul lumii.
S-ar putea să-l găsesc pe tata acolo.
Poate că o vei face.
Mi-e dor de mama.
Și mie mi-e dor de a mea.
Nu-ți face griji, le vom revedea.
- De unde știi? - Trebuie să crezi în astfel de lucruri.
Aslan ne va ajuta.
Aslan nu poate împiedica ca ea să fie luată?
O vom găsi. Promit.
Cumva.
Vreo două lucruri mărunte.
Nu fii așa.
Nu e totul pierdut cum pare.
O să stau cu tine, dacă vrei.
O să-ți țin companie.
Când te-ai trezit dimineața, nu credeai în dragoni.
Știi...
lucrurile extraordinare
nu se întâmplă decât oamenilor extraordinari.
Poate că e un semn...
că ai un destin extraordinar.
Ceva...
ceva mai mare decât ți-ai fi putut imagina.
Ți-aș putea spune una sau două din aventurile mele, dacă vrei,
doar ca să treacă timpul.
Crezi sau nu, nu ești primul dragon pe care l-am întâlnit.
Cu mulți ani în urmă, prea mulți ca să inventez,
căutam un pirat.
Am întâlnit alt dragon. Mult mai aprig decât tine.
Lucy! Lucy... trezește-te.
Privește.
E steaua albastră.
- Toată lumea! - Ce? Ce este?
Treziți-vă cu toții! E o stea mare.
Haide, băiete, trezește-te.
Trageți!
Cu ultima picătură de putere. Trageți!
Vântul n-a durat.
Cum o să ajungem pe insula aia îndepărtată?
Da, e ceva ce nu vrea să ajungem acolo.
Am devenit mai flămând.
Am să mănânc acest dragon!
Nu-ți face griji, Eustace va trebui să aibă de-a face cu mine întâi.
Dacă nu dăm de pământ, s-ar putea ca băieții să fie dispuși să...
Eustace, asta e genial.
Urmați coada!
Nu putem fi siguri că ceilalți lorzi au ajuns pe insula lui Romandu.
Ai reușit. Ce ți-am spus că ești extraordinar?
Extraordinar.
Stați.
Lord Revelian.
Lord Nevermore.
Lord Argos.
Respiră.
Și ei?
Sunt sub vrajă.
Este Voo.
Asta e cuțitul nostru.
E administratorul nostru.
Sabia.
Pe masă.
Sunt șase.
Tot mai lipsește una.
Priviți!
Călători din Narnia,
bun venit.
Ridicați-vă.
Vă este foame?
- Tu cine ești? - Sunt Liliandil.
Fiica a lui Amandew.
Sunt ghidul vostru.
Ești o stea.
Ești foarte frumoasă.
- Dacă va distrage, îmi pot schimba forma. - Nu!
Vă rog...
mâncarea e pentru voi.
Este destulă pentru toți cei bineveniți la masa lui Aslan...
mereu.
Serviți-vă.
Stați.
Ce s-a întâmplat cu ei?
Bieții oameni erau nebuni pe jumătate când au ajuns pe țărm.
Au fost violenți unii cu ceilalți.
Violenta e interzisă la masa lui Aslan.
Așa că au fost adormiți.
Se vor trezi vreodată?
Când totul va fi în ordine.
Veniți.
Avem puțin timp.
Vrăjitorul Coriakin v-a spus de insulă Întunecată.
Da.
De mult, răul a fost de neoprit.
Coriakin a spus că pentru a rupe vraja
trebuie să punem cele șapte săbii la masa lui Aslan.
A spus adevărul.
Dacă am găsit doar șase.
Știi unde este a șaptea?
Acolo.
Veți avea nevoie de curaj.
Nu pierdeți timpul.
Sper că ne vom revedea.
La revedere.
Deci, ce credeți că e acolo?
Coșmarurile noastre cele mai rele.
Dorințele noastre cele mai întunecate?
Răul pur.
- Tavros, deschide armurăria - Stăpâne...
Arcași! Pregătiți-vă!
Da, căpitane.
Aprindeți lanternele.
Să ne pregătim.
Când o să cresc,
vreau să fiu exact ca tine.
Când vei crește...
va trebui să fii...
ca tine.
În caz că nu reușim,
indiferent de ce...
- vreau să știi că te consider fratele meu. - Și eu la fel.
Ai renunțat la sabie.
Nu o s-o uit.
Folosește-o pe asta.
- Dar este... - Pete ar fi vrut să o ai.
Iat-o, prietene.
Ne așteaptă lupta.
Eustace... Eustace, nu!
Eustace, oprește. Oprește-te!
Nu voi accepta să ne predăm.
Un războinic nobil nu fuge de frică.
Uită-te la mine. Uită-te la mine când îți vorbesc.
Eu, sunt un șoricel.
Tu... ești un dragon!
Ai pielea acoperită cu zale. Scuipi foc.
Haide. Să ne întâlnim destinul!
Indiferent ce se întâmplă aici,
fiecare suflet ce stă în fața mea și-a câștigat locul
în echipajul lui Zori de zi.
Împreună am călătorit departe.
Împreună am întâlnit diversitatea. Împreună...
o putem face din nou.
Acum nu este momentul să cădeți pradă fricii și tentațiilor. Fiți puternici.
Nu renunțați.
Lumea noastră, viețile noastre în Narnia depind de asta.
Gândiți-vă la sufletele pierdute pe care am venit aici să le salvăm.
Gândiți-vă la Aslan.
Gândiți-vă la Narnia.
- Pentru Narnia! - Narnia!
- Pentru Narnia!
Elaine!
Nu văd nimic!
Ceața e prea groasă!
Ești o mare dezamăgire pentru mine!
Îți spui fiul meu?
Poartă-te ca un rege!
Edmund...
vino cu mine.
Fii regele meu.
O să te las să conduci.
Pleacă! Ești moartă.
Pe mine nu mă poți omorî.
Mereu voi fi vie...
- în mintea ta... prostuțule! - Nu.
Edmund.
Te simți bine?
Da.
Stați de-o parte!
- Stați de-o parte. - Cine e acolo?
- Nu ne temem de tine! - Nici eu de voi!
- Stați de-o parte! - Nu vom pleca.
Nu mă veți învinge!
Caspian, sabia lui!
Lord Rhoop!
Nu mă veți stăpâni!
- Pe loc repaus! Să-l aducem la bord! - Repede!
Destul. Lăsați-l.
- Fii calm, stăpâne! - Luptați-vă, demonilor!
Nu, stăpâne.
N-am venit aici ca să-ți facem rău.
Sunt regele tău... Caspian.
Caspian?
Stăpâne!
N-ar fi trebuit să vii!
Nu e cale de scăpare de aici!
Repede! Întoarceți nava înainte de-a fi prea târziu!
Avem sabia, să mergem!
- Să ne întoarcem, Drinian! - Da, maiestate!
Nu te gândi!
Să nu-l lași să-ți afle temerile, sau se va transforma în ele.
Nu!
Edmund! La ce te-ai gândit?!
Îmi pare rău!
Privește! Ce-i asta?
Prea târziu. E prea târziu!
- E sub vas. - Sub vas.
Gael!
Vino aici. Fugi!
Nu mă dezamăgi. Fără frică, nu ne retragem!
Pentru Narnia! Ia-o pe asta!
Eustace, rezistă!
- Primește, creatură! - Nu, sabia, sabia!
Eustace!
Întoarce-te!
Suntem cu toții pierduți, pierduți. Dă-te, întoarce nava!
Nu, opriți-l!
Arcași, luați-vă pozițiile!
Vâsliți cu viteză dublă!
Aslan... te rog, ajută-ne.
Trageți!
Haideți, mai cu viață. Trageți! Trageți!
Trebuie să stai aici până vine cineva să te ia. Bine?
Ed! Ed.
Înconjurăm șarpele.
Îl vom zdrobi de stânci.
Cârmește spre babord. Îl țin la proră.
Păzea!
Trageți!
Încearcă să mă omori! Haide!
Haide, sunt aici!
- Nu! - Edmund!
Sunt tot aici!
Țineți-vă!
Mișcă-te!
Putem să-l învingem!
Trebuie să ne apropiem.
Toți oamenii pe puntea principală!
Pregătiți harpoanele!
Haideți toată lumea aici!
Gata?
Acum!
Doborâți-l!
Feriți!
Edmund!
Ce încerci să demonstrezi, Edmund?
Că ești bărbat?
Prea târziu!
Pot să fac asta! Te pot face regele meu.
Ia-mă de mână.
Hai, dă-mi-o.
Haide!
Nu!
Vraja...
se ridică.
Edmund!
Caspian!
Priviți!
Narnieni! Narnieni!
- Mama! - Elaine!
Rhince! Gael!
Mami!
- Doamne. - Mami.
Să-i aducem la bord! Pe punte!
Am reușit.
Știam că o veți face.
N-am fost numai noi acolo.
Adică...
Sunt aici jos, Lucy!
Aici!
Lucy! Sunt în apă! Lucy!
- Eustace! - Sunt băiat din nou!
Sunt băiat.
Eustace! Văd că ți-au fost tăiate aripile!
Unde cerul și apă se întâlnesc,
unde valurile cresc tot mai dulci...
E dulce!
Priviți. Priviți!
Tărâmul lui Aslan.
Trebuie să fim aproape.
Am ajuns atât de departe.
Cum a fost când Aslan te-a transformat la loc?
Indiferent cât de mult aș fi încercat, nu puteam să o fac singur.
Apoi a venit să mă elibereze. A cam durut, dar...
a fost o durere plăcută.
Ca atunci când... îți scoți o sabie din picior.
Să fiu dragon, n-a fost chiar așa de rău.
Adică, cred că am fost mai bun ca dragon decât ca băiat.
Îmi pare rău că am fost așa un nesuferit.
E în regulă, Eustace.
Ești un dragon destul de bun.
Prieteni...
am sosit.
Aslan.
Bun venit...
V-ați descurcat bine.
Ați venit de departe,
iar acum călătoria voastră s-a sfârșit.
Asta e țara ta?
Nu, țara mea se întinde dincolo.
Tatăl meu e în țara ta?
Asta nu o poți afla decât singur, fiule.
Dar ar trebui să știi că dacă vei continua,
nu există cale de întoarcere.
Nu te duci?
Nu cred că tata ar fi prea mândru
dacă aș renunța la lucrurile pentru care al a murit.
Am petrecut prea mult timp voind ce mi-a fost luat
și nu ceea ce mi-a fost dat.
Mi s-a dat un regat...
un popor.
Promit să fiu un rege mai bun.
Ești deja.
Copii...
Cred că probabil e timpul să plecăm acasă, copii.
Am crezut îți place aici.
Îmi place... dar îmi iubesc casa...
ca și familia mea.
Ei au nevoie de noi.
Eminență...
Încă de când mă știu, am visat să vă văd țara.
Am avut multe aventuri în lumea aceasta,
dar nimic nu v-a depășit renumele.
Știu că nu sunt mare lucru,
dar cu permisiunea dvs,
aș renunța la sabie, pentru bucuria de a vă vedea țara
cu proprii ochi.
Țara mea a fost făcută pentru inimi nobile ca ta,
indiferent cât de mici ar fi purtătorii lor.
Maiestate...
Nimeni n-ar putea merita mai mult.
- Ei bine... - E adevărat.
Se poate?
Păi... Cred că da. Numai... ascultă...
La revedere, Lucy.
Nu plânge.
Nu înțeleg.
N-o să te mai revăd... niciodată?
Ce tovarăș magnific ești... și un adevărat erou.
A fost onoarea mea să lupt alături de așa un războinic curajos
și de un bun prieten.
De asta n-o să mai am nevoie.
- E ultima oară când venim aici, nu-i așa? - Da.
Ai crescut, draga mea.
La fel ca Peter și Susan.
Ne vei vizita în lumea noastră?
Mereu vă voi supraveghea.
Cum așa?
În lumea voastră, am un alt nume.
Trebuie să înveți să mă cunoști după el.
Ăsta e motivul principal pentru care ați fost aduși în Narnia.
Cunoscându-mă puțin aici,
m-ai putea cunoaște mai bine acolo.
Ne vom mai întâlni?
Da, draga mea. Într-o zi.
Sunteți cei mai apropiați de familia mea.
Asta te include și pe tine, Eustace.
Mulțumesc.
Mă voi întoarce?
S-ar putea ca Narnia să mai aibă nevoie de tine.
Eustace!
Ce faceți acolo?
Jill Poe a venit să te viziteze.
Am vorbit des despre Narnia în zilele ce-au urmat.
Când verii mei au plecat, după terminarea războiului,
le-am simțit lipsa... cu toată inima.
Așa cum știu că toți narnienii le vor simți lipsa,
pe vecie.