Svensk text: Horton
Är du säker på att du är arton? - Hurså, ser jag äldre ut?
Alberta Scrubb? - Det är ett typografiskt fel.
Det ska stå Albert A. Scrubb. - Edmund, du skulle ju hjälpa till!
Bättre lycka nästa gång, pysen.
Pysen? Han är knappt två år äldre än mig.
Jag är kung. Jag har utkämpat krig och lett armeer.
Inte i denna värld. - Ja, istället är jag fast här.
Och kämpar mot Eustace Clarence Scrubb.
Som om någon förtjänar det namnet.
Vad gör du?
Ingenting. Kom nu då.
Kära dagbok. Det är nu dag 253-
- sen mina hemska kusiner Edmund och Lucy invaderade vårt hus.
Jag vet inte hur länge jag kan stå ut med att leva med dem.
Och dela med mig av mina saker.
Om man bara kunde behandla släktingar som man behandlar insekter
Så skulle alla mina problem vara lösta. Jag kunde stoppa ner dom i en burk.
Eller sätta fast dom på väggen. - Jag är hemma!
Notering:Granska konsekvenserna av att spetsa familjemedlemmar.
så slutar nyheterna från västfronten... - Hej farbror Harold.
Jag skulle ha köpt morötter men de hade bara rovor igen.
Ska jag börja göra soppa? Moster Alberta är på väg hem.
Farbror Harold. - Far!
Edward gör grimaser åt dig!
Din lilla... - Far, han kommer slå mig.
Se Edmund, det är från Susan.
Jag önskar verkligen att du var här. Det har varit ett sånt äventyr.
Men inte som vår tid i Narnia. Amerika är mycket spännande.
Förutom att vi aldrig ser Far. Han arbetar så hårt.
Jag blev inbjuden till brittiska konsulns tebjudning av en sjöofficer.
Som råkar vara riktigt stilig. Jag tror att han gillar mig.
Det verkar som tyskarna har gjort det svårt att komma hem för tillfället.
Det är hårda tider. Mamma hoppas ni inte har något emot-
att vara i Cambridge några månader till.
Ytterligare några månader? Hur ska vi överleva?
Du har tur. Du har i allafall ett eget rum. Jag får dras med fisk munnen.
Susan och Peter är de lyckliga.
Ute på äventyr! - Ja, dom är äldst och vi är yngst.
Vi betyder inte lika mycket.
Tycker du att jag har nån likhet med Susan?
Lucy, har du sett det här skeppet förut? Det ser väldigt Narniskt ut, eller hur.
Ja, ännu en påminnelse om att vi är här och inte där.
Det var en gång två föräldralösa barn som slösade bort sin tid på...
att tro på sagor från Narnia.
Låt mig slå honom!.Knackar du aldrig? - Det är mitt hus!
Jag gör som jag vill. Ni är bara gäster.
Vad är så faschinerande med den. Den är hemsk.
Du kommer inte se det från andra sidan av dörren.
Edmund, det ser faktiskt ut som om vattnet rör sig.
Vilket nonsens! Det är vad som händer när ni läser såna där sagor.
Det var en gång en pojke som hette Eustace, som läste värdelösa böcker...
Folk som bara läser sagor blir en hemsk börda för såna som mig.
Jag läser böcker med riktiga fakta. - Hemsk börda..?
Du har inte rört ett finger sen vi kom.
Jag borde berätta för din pappa att det du som stal moster Alberta's godis.
Lögnare! - Verkligen..?
Edmund, måIningen! - Jag hittade dom under din säng...
och vet du vad? Jag slickade på varenda en.
Jag är smittad av dig.
Vad händer här? - Lucy, tror du...
Det är ett trick. Sluta eller så skvallrar jag till mamma!
Mamma! Mamma!
Då slår jag sönder den!
Gör något! - Nej! Nej..!
Hjälp mig. Låt mig vara!
Släpp!
Edmund!
- Eustace, simma!
Vad händer? - Simma!
Lugna dig, jag har dig!
Caspian! - Lucy!
Edmund, det är Caspian! Det är okej, pojkar. Ni är utom fara.
Vi är i Narnia! - Ja, ni är i Narnia.
Jag vill inte följa med! Jag vill åka tillbaka till England!
Håll i dig.
Det där var spännande.
Hur i hela friden hamnade ni här? - Jag har ingen aning.
Caspian! - Edmund! Kul att se dig igen.
Var det inte du som kallade oss? - Nej, inte denna gång.
Hur som helst är jag glad att vara här igen.
Ta bort den! Få bort den där saken!
Reepicheep!
Era Majestäter. - Hej Reep.
Vad kul! - Nöjet är på min sida.
Men först,vad ska vi göra med denna hysteriska inkräktare?
Den där jätteråttan försökte slita ansiktet av mig!
Jag försökte bara hjälpa dig att få vattnet ur lungorna, sir.
Hörde du det!? Det talade! - Han pratar alltid.
Det är faktiskt omöjligt att tysta honom.
När det inte finns något att säga, Ers Höghet, lovar jag att inte säga det.
Jag vet inte vad detta är för ett skämt men jag vill vakna nu!
Vi kanske kan kasta honom tillbaka..?
Edmund!
Jag kräver att få veta, vart i hela friden är jag!
Du är ombord på The Dawn Threader, det finaste skeppet i Narnias flotta.
Var det något jag sa?
Ta hand om honom. - Ers majestät.
Män!
Beskåda våra skeppsbrutna.
Edmund den rättfärdiga och Lucy den tappra.
Hög kung och drottning av Narnia.
Aslan!
Se, Cesars båge och pilar.
Lucy.
Mitt helande elexir och min dolk.
Kan jag? - Självklart, det är ditt.
Peters svärd? - Ja.
Omskött som utlovat.
Här, håll den om du vill.
Nej, det är ditt. Peter gav det till dig.
Men jag räddade faktiskt detta för dig.
Tack.
Sen du lämnade oss har jättarna från norr kapitulerat ovillkorligen.
Och vi har slagit Calormen armén från Den stora öknen.
Det är fred i hela Narnia. - Fred?
Ja, på bara tre år.
Och har du hittat dig en drottning under de tre åren?
Nej, ingen jämförbar med din syster.
Vänta, om det inte finns några krig att utkämpa och ingen är i trubbel...
- varför är vi här? - Det är en bra fråga.
Jag har frågat mig samma sak.
Så vart är vi på väg? - Innan jag återfick tronen efter min-
farbror, försökte han mörda min fars bästa vänner och lojalaste supportrar,
de sju Lorderna från Telmar.
De flydde till Ödeöarna.
Ingen har hört från dem sen dess.
Så du tror att något hänt dem? - Om det har...
är det min plikt att ta reda på det.
Vad ligger öster om Ödeöarna?
Outforskade hav. Saker som du knappt kan föreställa dig.
Rykten om havsormar och värre.
Sjöormar? - Ok, kapten. Nog av dina historier.
Jag ska vara där vågorna är milda...
tvivla ej, Reepicheep...
att hitta allt det du söker
Det var fint! - Tack.
En skogsnymf sjöng den för mig när jag var liten.
Jag förstår inte innebörden, men jag har aldrig glömt orden.
Vad tror du finns bortom Ödeöarna, Reep?
Jag har hört att det längsta österut man kan segla till är världens ände.
Aslans rike. - Tror du verkligen att det finns?
Vi har ingenting om vi inte tror.
Tror du att det faktiskt går att segla dit?
Det finns bara ett sätt att ta reda på det.
Jag hoppas bara att jag en dag kommer att förtjäna rättigheten att se det.
Ers Majestät.
Du har vuxit dig starkare, min vän. - Det verkar så.
Bra. Tillbaka till arbetet!
Tack.
Edmund, om vi fortsatte segla till världens ände, tror du vi då skulle...
ramla över kanten? - Oroa dig inte, vi är långt därifrån.
Jag hör att ni fortfarande pratar strunt.
Mår du bättre? - Ja, men inte tack vare dig.
Jag har nån slags järnfysik. - Lika uppspelt som vanligt ser jag.
Hittat dina sjöben ännu? - Jag har aldrig förlorat dom.
Håller helt enkelt på att hantera chocken.
Mamma säger att jag har en bra läggning. Tack vare min intelligens.
Jag tror inte han är bra på någonting.
Så fort vi hittar civilisationen så kommer jag kontakta Brittiska konsulatet
för att få er arresterade för kidnappning!
Kidnappning, säger du? Jag trodde vi räddade ditt liv.
Ni höll mig mot min vilja. - Verkligen?
Jag har fartygets mest ohygieniska rum. Det är som en hel djurpark där nere.
Han är något av en gnällspik, eller hur? - Han har bara börjat...
Land ohoj!
Ödeöarna. Narrowhavens hamn.
Konstigt, inte en Narnisk flagga i sikte.
Men Ödeöarna har alltid tillhört Narnia.
Det verkar misstänkt.
Jag föreslår att vi förbereder en landstigningsgrupp.
Drinian? - Ursäkta mig, ers majestät...
men Prins Caspian är högsta befäl på detta fartyg.
Vi använder långbåtar. Drinian, välj några män och låt oss gå i land.
Okej. - Tavaros.
Bemanna långbåtarna! Hala seglet och förbered att kasta ankar!
Framåt! Det okändas tjusning ligger framför oss.
Kunde inte det här ha väntat tills imorgon?
Det finns ingen heder i att avstå från äventyr, pojk.
Lyssna! Var är alla?
Kom igen nu, landkrabba. - Jag är kapabel att göra det själv.
Du är säker på att ni är släkt?
Reepicheep, stanna här med Drinians män och säkra området.
Vi fortsätter.Om vi inte är tillbaka vid gryningen så skicka nån efter oss.
Det verkar inte vara någon hemma, ska vi gå tillbaka?
Vill du komma hit och vakta... något?
Ja! Bra idé, kusin.
Mycket... logiskt.
Jag har det. Oroa er inte.
Jag är redo att gå när ni är.
Vilka är alla dessa människor? - Och varför har de blivit överstrukna?
Det ser ut som nåt slags arvode. - Slavhandlare.
Se upp!
Om ni inte vill höra den här skrika som en liten flicka igen...
föreslår jag att ni slänger era vapen.
- Nu..!
Lägg ner den.
Eustace... - Sätt dom i bojor!
Bort med händerna!
Ta de här två till marknaden. Kasta de andra två i fängelsehåIan.
Lyssna på mig, din fördömda dåre! Jag är din kung!
Du ska få betala för det där! Faktiskt så kommer någon annan betala...
för er alla.
Är du okej? - Ja.
Det är hopplöst. Ni kommer aldrig ut.
Vem där? - Ingen.
Bara en röst i mitt huvud.
Lord Bern?
Kanske en gång i tiden. Jag är inte längre förtjänt av den titeln.
Är han en av de sju?
Ditt ansikte! Du påminner mig om en kung jag en gång älskade högt.
Den mannen var min far.
Herregud, snälla, förlåt mig.
Nej,snälla.
Håll dig undan! - Mor!
Stanna med pappa! - Oroa dig inte, jag hittar dig!
Vart för dom dem? - Fortsätt titta.
Vad hände? - Det är en offerritual.
Vart tog de vägen? - Ingen vet.
En dimma vart först sedd i öst.
Rapporter om fiskare och seglare som försvann till havs.
Vi Lorder gjorde en pakt,
att hitta källan till dimman och förstöra den.
De seglade ut...
men ingen kom tillbaka.
Om de inte säljer dig till slavhandlarna...
blir du förmodligen föda åt dimman. - Vi måste hitta Lucy.
Innan det är för sent.
- Jag bjuder 60! Jag bjuder 80! - 100 för den lilla damen!
120! - 150!
Några fler bud?
SåId!
Kom igen, rör på er!
Och nu, för det här fina exemplaret. Vem startar budgivningen?
Kom igen, han kanske inte ser mycket ut för världen, men han är stark.
Stark är han nog, men han luktar som rumpan på en Minotaur.
Det är en fruktansvärd lögn.
Jag vann skolans hygienpris två år i rad.
- Jag tar honom. Jag tar dem alla!
För Narnia!
Tack. Jag visste att du skulle komma. - Ers Höghet.
Ta nycklarna!
Nycklar!
Du är en båt i ett magiskt land, kan du inte ro själv?
Jag hoppas inte att det var den brittiske konsuln.
Ers Majestät. - Vänta!
Min fru togs i morse. - Pappa!
Jag ber dig. Ta med mig.
Jag vill också följa med. - Nej, Gale. Stanna med din faster.
Jag är en duktig seglare. Varit till havs hela mitt liv.
Naturligtvis, du måste. - Tack.
Om jag aldrig skulle återvända... Var snäll nu.
Min kung!
Detta gav din far till mig. Jag gömde det i en grotta under alla dessa år.
- Det är ett gammalt Narnisk svärd.
Det är från den gyllene eran. Det finns sju sådana svärd.
En gåva från Aslan att skydda Narnia.
Din far anförtrodde dom till oss.
Här, ta det.
Och må det beskydda dig.
Tack, min Lord. Och vi ska hitta dina saknade medborgare.
Edmund.
Kära dagbok. Dramatiska händelser har ägt rum.
Jag blivit bortförd av mina kusiner och driver omkring i outforskade vatten...
i en löjlig båt. Ännu värre är att jag delar utrymme med en avskyvärd mus.
Och jag som tyckte att dela rum med min kusin var dåligt nog.
Hittills har alla jag har träffat på det här konstiga stället
lidit av samma otroliga vanföreställningar.
Jagandes efter grön dimma och söker efter försvunna Lorder.
Jag kan bara anta slutsatsen att detta beror på dåliga kost.
Dom är alla skvatt galna.
Kusin Edmund är inget undantag.
Han sitter hela tiden och gnuggar sitt svärd som om det vore en magisk lampa.
Stackarn behöver helt klart en hobby.
Det kommer att bli magnifikt. Finns dom i mindre storlek?
Dumma gnagare. Han är till och med mer desillusionerad än min kusin.
I England har vi musfällor och sådana saker.
På tal om mat, du har ingen aning om var jag kan hitta någon?
Varför pratar du med fågeln?
Jag tog för givet att... - Han pratar med fåglar.
Han är helt galen den där.
Schas, försvinn.
Är du medveten om att det är belagt med dödsstraff att stjäla mat till sjöss?
Här uppe! - Du!
Män har blivit kölhalade för mindre. - För vad?
För förräderi, för snikenhet eller bara vanlig oduglighet.
Ge mig bara apelsinen så låter vi det passera.
Jag vet inte vad du pratar om. - Tillåt mig klargör...
Jag har fått nog av dig! - Släpp svansen!
Den stora Aslan själv gav mig denna svans.
Ingen, jag upprepar, INGEN rör svansen!
Punkt, utropstecken! - Förlåt.
Nu ska du ge mig apelsinen och sedan ska jag få tillfredställelse!
Snälla, jag är pacifist! - En garde!
Se dig för. - Ursäkta!
Försöker du rymma? Vi är faktiskt på en båt!
Kan vi inte diskutera saken?
Den här är för stölden, den för lögnen, och den här är av ren artighet!
Så ska det se ut! Vi har fått oss en duell! Fånga!
Kom igen, gör ditt bästa.
Är det allt du har? Kom igen, grabben! Fokusera!
Sluta flaxa runt som en full pelikan.
Håll upp svärdet. Sådär ja!
Jag är härborta!
Positionera dina fötter. Inte vänster, höger! Fattar du?
Kom igen, var kvick. Det är som en dans, grabben.
Och igen, och igen. Precis så. Åhh neej!
Så var det med det.
Titta!
Gael? Vad gör du här?
Det verkar som vi har en extra besättningsman.
Välkommen ombord. - Ers majestät.
Kalla mig Lucy. Kom här.
Kom igen, tillbaka till jobbet!
Bra match. Jag ska nog kunna göra dig till en bra fäktare.
Ja. Om däcket hade varit lite jämnare, hade utgången blivit helt annorlunda.
Sannerligen.
Det ser obebodd ut...
men om Lorderna följde dimman österut skulle skulle dom ha stannat här.
Det kan vara en fälla.
Eller så kan vi finna några svar. - Caspian?
Vi övernattar iland, och utforskar ön i morgon bitti.
Det verkar som om dom har tagit med sig en gris.
Den här är av kvinnokön.
Den här också.
Den här kan läsa!
Henne tar vi.
Du kan inte fly! Bra sagt.. Läskigt..
Vad är ni för nånting? - Vi är skrämmande, osynliga odjur.
Om du kunde se oss, skulle du vara riktigt rädd.
Du glömde nämna att vi är väldigt stora!
Vad vill ni? -Du måste göra vad vi säger.
Det kommer hon..Bra sagt.. Ja..
Annars? - Annars död!
Död? Död, död, död, död, död!
Men som död skulle jag inte vara till mycket nytta, eller hur?
Jag tänkte inte på det. - Nej, det gjorde du inte, bra poäng...
Okej, då dödar vi dina vänner istället. Bra ide...
- Vad vill ni att jag ska göra? -Du ska gå in i förtryckarens hus.
Vilket hus? - Det här.
På övervåningen hittar du besvärjelsernas bok,
läs trollformeln som gör det osynliga synligt.
Bra sagt, mycket bra sagt..
Kom igen, vi har inte hela dagen på oss. Kom ihåg vad som kan hända dina vänner.
Du har blivit varnad..Ja..Precis..
Varför gör ni det inte själva? - Vi kan inte läsa.
Och inte skriva heller faktiskt...
Varför sa ni inte det?
Akta dig för förtryckaren!
Det som gör det osynliga synligt, förstått?
Ed. Vakna, Ed.
Var är Lucy? -Lucy! Lucy!
Vakna alla. - Vakna upp! Vakna upp sa jag!
Den här vägen!
BESVÄRJELSERNAS BOK
Med dessa ord din tunga fastställer att överallt det kommer bli snö.
En osviklig trollformel som gör dig till henne,
skönheten du alltid velat vara.
Susan, vad händer...
Jag är vacker.
Nej, vänta.
Gör mig till henne, som jag tycker..
Lucy! Lucy...
Aslan?
En trollformel som gör det osynliga synligt.
Som p:et i psykologi och psykiatri...
osynligt bläck, och sanningen i teologi.
Caspian! Lucy's dolk.
Stanna där eller förgås!
Trollformeln är klar. Nu är allt synligt.
Vad är ni för sorts varelser?
Stora, med huvud som en tiger och kropp som...något annat.
Ni vill inte bråka med oss. - Annars?
Annars river jag dig till döds.
Jag kör min högaffel rätt igenom dig.
Jag krossar dig med mina tänder.. Och jag biter dig med mina huggtänder.
Ni menar krossa oss med era feta magar?
Feta magar? - Kittla oss med tårna?
Vad har ni gjort med min syster?
Lugna ner dig. - Var är hon?
- Säg det till honom, chefen. -I palatset.
- Vilket palats?
Jaha, det palatset!
Jag börjar bli ganska trött på att ni hela tiden lämnar mig...
Det är grisen. Grisen har kommit tillbaka.
Det här stället blir bara konstigare och konstigare.
Lucy! -Ers Majestät.
-Caspian och Edmund.
Detta är Coriakin. Det är hans ö.
Det är vad han tror. Ni har bedragit oss, trollkarl.
Jag har inte bedragit dig.Jag gjorde dig osynlig för din egen säkerhet.
Säkerhet? Förtryckare!
Jag har inte förtryckt er. - Men du kunde ha, om du velat!
-Försvinn.
Vad var det där? - Konfetti. Men säg inte det till dom.
Vad var det där för något? - Duffelpuds.
Ja, naturligtvis. Dumma mig.
Vad menade du med att du gjorde dom osynliga för sitt eget bästa?
Det verkade vara det enklaste sättet att skydda dom mot det onda.
- Du menar dimman?
Jag menar det som ligger bakom dimman.
Ganska vackert.
Jag menar, för att vara en fantasikarta över en fantasivärld.
Där är källan till era problem.
Den mörka ön. En plats där ondskan lurar.
Den kan anta vilken form som helst. Få dina mörkaste drömmar att bli sanna.
Den försöker förgöra all godhet.
Stjäla ljuset från denna värld.
Hur stoppar vi den? - Du måste bryta förbannelsen.
Svärdet som du bär. Det finns sex andra.
Har du sett dem? - Ja.
De sex Lorderna. De kom förbi här? - Ja.
Var var de på väg? - Dit jag sände dem.
För att bryta förbannelsen måste man följa den blå stjärnan-
till Ramandus ön.
Där måste de sju svärden läggas på Aslans bord.
Endast då kan deras verkliga magiska kraft frigöras.
Men akta er, ni kommer alla bli prövade. Prövade?
Innan ni har lagt dit det sjunde svärdet har ondskan övertaget.
Den kommer att göra allt i sin makt för att fresta dig.
Var stark.
Fall inte för festelsen.
För att besegra mörkret där ute-
måste du först besegra mörkret inom dig själv.
Av skäl jag inte förstår följer vi råd från en senil gammal kuf-
som inte ens äger en rakhyvel och knallar runt i en morgonrock.
Så vi är tillbaka i detta badkar och är vilse i stormen. Strålande!
14 dagar av att ha blivit kastad som en pannkaka och inget land i sikte.
Enda trösten är att alla slutligen är lika miserabla som mig.
Förutom den skrytande talande råttan.
Han är en av de där irriterande "Glaset är alltid halvfullt" typerna.
Så, vi är fast här,
med halva ransoner, mat och vatten till max. två veckor till.
Det är er sista chans att vända tillbaka, Edra Majestäter.
Det finns ingen garanti att vi kommer få syn på blå stjärnan inom närmsta tiden.
Inte i denna storm.
Som att hitta en nål i en höstack är det att försöka hitta den där Ramandu ön.
Vi kan segla rakt förbi den och rakt ut över världens ände.
Eller bli uppätna av en havsorm.
Jag säger bara att männen börjar bli nervösa.
Det är underliga hav vi seglar på, vars like jag aldrig sett förut.
Då kanske du, kapten, kan förklara för Mr. Rince att vi
avslutar sökandet efter hans familj.
Vi fortsätter.
Bara ett varningens ord.
Havet kan spela otäcka spratt med en besättnings sinne..
Mycket otäcka.
Förvandla min spegelbild, forma till perfektion,
fylliga läppar, i fullständighet,
få mig att bli att bli vackrare än den som har större skönhet än mig.
Mina damer och herrar, Miss Pevensie.
Edmund. - Min vackra syster.
Som alltid. - Peter!
Ursäkta, Miss. Kan jag ta en bild?
Det här kommer mamma att älska. Alla hennes barn på en bild.
Le! - Vänta ett tag. Var är jag?
Var är Lucy? - Lucy? Vem är Lucy..?
Susan, vad är det? Miss, ett stort leende nu!
Edmund, jag är säker på det här. Jag tror att jag vill åka tillbaka.
Tillbaka till vad? - Till Narnia.
Vad är Narnia? - Vad händer? Sluta med det här!
Lucy. - Aslan?
Vad har du gjort, mitt barn?
Jag vet inte, men det var hemskt.
Men du valde det, Lucy.
Jag menade inte att välja allt det där, jag ville bara bli vacker, som Susan.
Det är allt.
Du har önskat dig själv en väg och med det, mycket mer.
Dina bröder och systrar skulle inte veta om Narnia utan dig, Lucy.
Det var du som upptäckte det först, kommer du ihåg?
Förlåt!
Du tvivlar på ditt eget värde. Fly inte från vem du är.
Aslan!
Far..
Edmund.
Kom med mig.
Edmund?
Lucy.
Jag kan inte sova. - Låt mig gissa. Mardrömmar?
Antingen är vi på väg att bli galna eller så leker något med våra sinnen.
Jag tvivlar på att Lorderna var här. Det finns inga tecken på liv.
När du väl kommit i land tar du dina män och sök efter mat och vatten.
Vi tre kommer att söka efter ledtrådar. - Vänta, du menar väl vi fyra?
Snälla, inte tillbaks till råttan. - Jag hörde det där.
Storöra... - Jag hörde det med.
Titta, vi är inte först på den här ön.
Lorderna. - Kan vara.
Vad tror du finns där nere? Låt oss titta efter.
Vad är det där? Vet inte, ser ut som en guldstaty.
Han måste ha ramlat i.
Stackars man. Du menar väl stackars Lord.
Lord Restimars sköld. - Och hans svärd!
Vi behöver det.
Var försiktig.
Ditt svärd förvandlas inte till guld? - Båda svärden är magiska.
Här.
Han kan inte vetat vad som drabbade honom.
Kanske, eller så var han något på spåren.
Vad pratar du om?
Vad stirrar du på?
Den som har tillgång till den här poolen,
skulle kunna bli den mäktigaste personen i världen.
Lucy, vi skulle vara så rika att-
ingen kunde bestämma vad vi ska göra eller vem vi ska bo hos.
Du kan inte ta med något från Narnia, Edmund.
Säger vem? - Det gör jag.
Jag är inte din underordnade.
Du har väntat på detta,eller hur? Att utmana mig?
Du tvivlar på mitt ledarskap? -Du tvivlar på dig själv.
Du är ett barn. - Och du är en ryggradslös krake!
Edmund! - Jag är trött på att spela andrafiolen.
Först var det Peter, och nu du.
Du vet att jag modigare än er båda, så varför får du ha Peter's svärd?
Jag förtjänar mitt eget rike, Jag förtjänar att härska!
- Om du nu tror du är så modig, så... bevisa det!
Nej! Sluta! Båda två!
Titta på er själva. Kan ni inte se vad som händer?
Det här stället har frestat dig, det har förhäxat dig.
Det är här precis vad Coriakin pratade om.
Låt oss bara komma härifrån.
Jo men visst, följ den imaginära Blue Star till ön Ramandodo...
Och lägga sju köttknivar på bordet hos ett talande lejon.
Nonsens!
Vad är det där?
Jag måste vara död...
Du är definitivt död.
Den behöver du inte mer, eller hur?
Äntligen händer det nåt bra.
Vad hittade ni för mat?
Den är vulkanisk, ers majestät. Inte mycket som växer här.
Var är Eustace?
Jag tror han är ute och inte hjälper oss att lasta båtarna.
Eustace!
Edmund, jag har en dålig känsla.
Jag går och letar efter honom. -Jag följer med dig.
Eustace?
En skatt.
Problem.
Eustace...
Nej...
Jag är ledsen. -Han var bara en pojke.
Jag skulle aldrig lämnat honom.
Vad kan ha hänt honom?
På den här platsen? Vad som helst.
Och han var inte den första.
Det är Lord Octesian.
Vi måste hitta hans... svärd.
Vad var det?
Är det en vulkan?
Åh nej, det där är ingen vulkan.. Alle man på däck!
Bågskyttar, beväpna er!
Ta era positioner och invänta mina order.
Vad gör den?! Eld!
Den kommer att bryta masten.
Håll era positioner!
Edmund!
- Lucy!
Jag är Eustace
Du måste skämta.
Han måste frestats av skatten.
Alla vet att en drakes skatt är förtrollad.
Åtminstone alla som kommer..härifrån.
Går det att bryta förtrollningen? - Inte vad jag vet.
Tant Alberta kommer inte bli glad..
Ledsen för handen, kompis. Jag kan bli lite för uppspelt ibland.
Båtarna är redo, Sire. - Vi kan inte lämna kvar honom ensam.
Men vi kan inte ta ombord honom, ers majestät.
Du och de andra tar en båt tillbaka. Vi andra stannar här tills imorgon...
och försöker hitta en lösning. - Men ni har ingen proviant.
Och ingenting att hålla er varma med, ers majestät.
- Vad sa du?
Jag har aldrig sett dom här stjärnbilderna förut.
Inte jag heller.
Vi är långt hemifrån.
Som liten brukade jag fantisera om att segla till världens ände.
Och hitta min far där.
Det kanske du gör.
Jag saknar min mamma.
Jag saknar min också.
Oroa dig inte, du kommer träffa henne igen.
Hur vet du det? - Du måste bara ha tro i såna här saker.
Aslan kommer att hjälpa oss.
Men Aslan kunde inte hindra att hon blev tagen.
Vi kommer hitta henne, jag lovar.
På något sätt.
Svårt att sova?
Så, det är inte så illa som det ser ut.
Jag stannar uppe med dig om du vill? Håller dig sällskap.
Jag slår vad om att du inte ens trodde på drakar i morse.
Du vet, extraordinära saker händer bara extraordinära människor.
Kanske är det ett tecken...
att du har ett fantastiskt öde.
Något större än du kan föreställa dig.
Jag skulle kunna berätta ett par av mina äventyr. Bara för att fördriva tiden.
Tro det eller ej, men du är inte den första draken jag mött.
För många år sedan, alldeles för många år sen...
Jag var med ett gäng pirater och mötte en annan drake.
Mycket förskräckligare än dig.
Lucy, Lucy, vakna!
Titta!
Blue Star!
Vakna! - Vad? Vad?
Det är Blue Star. - Kom igen, vakna.
Vinden har avtagit.
Så hur kommer vi nu till Ramandus ö?
Min gissning är att det finns något där som inte vill att vi kommer dit.
Dra!
Om jag blir hungrigare, kommer jag att äta draken!
Oroa dig inte, Eustace. De måste kämpa mot mig först.
Om vi inte når land innan kvällen så kanske dom äter...
Vad träffade vi?
Eustace, det är lysande!
Framåt!
Vi kan inte vara säkra på att de andra Lorderna någonsin nådde Ramandus ö.
Du fick oss dit! Vad var det jag sa, Eustace! Extraordinärt!
Vänta.
Lord Revilian.
Lord Mavramorn.
Lord Argoz.
Han andas.
De också.
De är förtrollade.
Det är maten!
Det är stenkniven. Det här är Aslan's bord.
Deras svärd.
På bordet.
Det var sex.
Vi saknar fortfarande ett.
Titta!
Resande från Narnia,...
Välkomna!
Stå upp.
Är ni inte hungriga? - Vem är du?
Jag är Liliandil. Dotter till Ramandu.
Jag är er guide.
Du är en stjärna.
Du är väldigt vacker.
Distraherar det dig kan jag ändra form. - Nej!
Var så goda, maten är till er.
Det finns tillräckligt för alla som är välkomna till Aslans bord.
Alltid. Ta för er!
Vänta!
Vad hände med dem?
Dessa stackars män var halvt från vettet när dom strandade hos oss.
De var våldsamma mot varandra, och våld är förbjudet Aslans bord.
Så de vart sövda. - Kommer de någonsin vakna upp?
När allt är ställt till rätta.
Kom, är tiden knapp.
Berättade trollkarlen Coriakin för dig om den mörka ön?
Ja.
Snart kommer ondskan vara omöjligt att stoppa.
Coriacin sa att vi bryter förtrollningen om vi la de sju svärden på Aslans bord.
Han talade sanning. - Men vi hittade bara sex.
Vet du var det sjunde är?
Därinne.
Ni kommer behöva stort mod.
Slösa ingen tid.
Jag hoppas att vi möts igen.
Hej då.
Så, vad tror ni finns därinne?
Vår värsta mardröm. -Våra mörkaste önskningar.
Ren ondska.
Tavros, lås upp vapenförrådet.
Bågskyttar, förbered er.
Släck lanternorna!
Vi gör oss klara.
När jag blir stor, vill jag vara precis som dig.
När du du blir stor...
ska du bara vara som dig.
Om vi inte skulle klara oss, vad det här nu än är...
Ska du veta att jag ser dig som min bror.
Jag med.
Har du gett bort ditt svärd? -Det var inte mitt.
Använd det här.
Men det är... - Peter hade velat att du hade det.
Här är det, min vän. Vår strid väntar.
Eustace, nej! Vänta! Stopp!
Jag accepterar inte kapitulation. En nobel krigare flyr inte från fruktan.
Titta på mig! Titta på mig när jag talar till dig!
Jag är en mus. Du är en drake.
Din hud är som en ringbrynja. Du sprutar eld!
Kom, låt oss möta vårt öde.
Oavsett vad som händer här...
har varje själ framför mig förtjänat sin plats i besättningen på Dawn Threader.
Vi har färdats långt tillsammans.
Tillsammans har vi klarat motgångar. Tillsammans kan vi göra det igen.
Nu är inte rätt tid att falla för frestelser. Var starka!
Ge aldrig upp!
Vår värld, våra Narniska liv hänger på det.
Tänk på de förlorade själar vi är här för att rädda.
Tänk på Aslan!
Tänk på Narnia. - För Narnia!
För Narnia!
Helene?
Jag ser ingenting. Den här dimman är för tjock.
Du är en stor besvikelse för mig. Du kallar dig min son.
Och beter sig som en kung.
Edmund.
Kom med mig. Var min kung.
Jag låter dig regera. - Försvinn!
Du är död! - Du kan aldrig döda mig.
Jag kommer alltid att leva i ditt sinne, dumma pojke.
Nej! - Edmund?
Mår du bra? -Ja.
Håll er borta!
- Vem där?
Vi fruktar er inte. - Inte, säger ni?
Håll er borta! - Vi kommer inte vända tillbaka.
Ni kommer inte besegra mig!
Caspian! Caspian, svärdet.
Lord Rhoop?
Ni äger inte mig! Ställ er upp!
Låt oss få honom ombord. Snabbt!
Var lugn, min Lord. - Bort från mig, demoner!
Vi vill dig inget illa. Jag är din kung, Caspian.
Caspian? Min Herre!
Du borde inte ha kommit. Det finns ingen återvändo.
Vänd om skeppet innan det är för sent! Vi har svärdet, låt oss åka.
Vänd runt båten, Drinian. - Aj aj, ers majestät.
Tänk inte!
Låt det inte känna dina rädslor, annars kommer det bli dem.
Åh nej... - Edmund!
Vad tänkte du på? - Förlåt mig.
Titta, vad är det där?
För sent, det är för sent!
Gael!
Kom hit, spring!
Svik mig inte nu! Ingen rädsla, ge inte upp!
För Narnia! Här får du!
Eustace, häng kvar!
Odjur! - Neej, svärdet!
Eustace!
Nej, kom tillbaka! - Vi är dömda!
Vänd runt skeppet! - Stoppa honom!
Besättning, till era roddpositioner!
Åror till dubbel hastighet! - Aslan, hjälp oss.
Dra!
Du måste stanna här tills någon kommer och hämtar dig, okej.
Vi rammar sjöodjuret. Vi krossar det mot klipporna.
Styr mot hamnen, Jag försöker hålla honom vid fören.
Dra!
Försök att döda mig. Kom igen!
Nej! - Edmund!
Jag är fortfarande här.
Flytta på dig!
Vi kan övervinna detta.
Vi måste få den närmare. - Alla man på däck!
Gör harpunerna klara!
Redo...
Nu!
Dra ner huvudet!
Dra!
Edmund..
Vad försöker du att bevisa, Edmund?
Att du är en man?
Jag kan göra dig till det. Jag kan göra dig till min kung!
Ta bara min hand.
Ge bara efter.
Gör det!
Kom igen!
Neej!
Förtrollningen, den bryts.
Edmund! Caspian!
Titta!
Narnianer! - Narnianer!
Mamma! - Helene.
Mamma!
Låt oss få ombord dom.
Vi klarade det! Jag visste att vi skulle det!
Men det var inte bara vi. Du menar..?
Hallå? Jag är här nere! Lucy?
Jag är nere i vattnet, Lucy.
Eustace! Jag är en pojke igen. Jag är en pojke!
Eustace! Jag ser att du blivit vingklippt!
Där himlen möter havet, där vågorna är söta...
Det smakar sött. Det är sött.
Titta!
Aslan land.
Vi måste vara nära.
Vi har kommit så här långt.
Så hur var det när Aslan bytte dig tillbaka?
Hur mycket jag än försökte kunde jag inte göra det själv.
Sedan kom han mot mig. Det gjorde lite ont, men...
Det var en bra smärta.
Som när du drar en tagg ur foten.
Att vara en drake var inte bara dåligt.
Jag tror faktiskt att jag var bättre som drake än som pojke.
Jag beklagar att jag var en sån lipsill.
Det är okej, Eustace. Du var en ganska bra drake.
Mina vänner, vi har anlänt.
Aslan!
Välkomna, barn. Ni har skött er bra.
Mycket bra faktiskt. Ni har kommit långt,
och nu är er resa vid sitt slut.
Är detta ditt land? - Nej, mitt land ligger bortom.
Är min far i ditt land? - Bara du kan hitta svaret, min son.
Men du ska veta att om du fortsätter, finns det ingen återvändo.
Ska du inte gå?
Jag tror inte min far skulle vara stolt över att jag gav upp det han dog för.
Jag har spenderat för länge med att längta efter vad som tagits i från mig,
istället för att uppskatta det jag fått.
Jag fick ett rike.
Ett folk.
Jag lovar att bli en bättre kung. - Det är du redan.
Barn.
Jag tycker det är dags att åka hem nu.
Men jag trodde du älskade att vara här. - Det gör jag...
men jag älskar mitt hem, och vår familj också.
De behöver oss.
Ers eminens, så länge jag kan minnas har jag drömt om att se ditt land.
Jag har haft många äventyr i denna värld men ingenting har dämpat den längtan.
Jag vet att jag knappast är värdig men med ditt tillstånd...
Jag skulle lägga ner mitt svärd för glädjen att få se ditt land
med mina egna ögon.
Mitt land har skapats av ädla hjärtan som ditt,
oavsett hur liten dess bärare är.
Ers Majestät. - Ingen förtjänar det mer.
Det är sant.
Får jag? - Jag antar det.
Adjö, Lucy.
Gråt inte.
Jag förstår inte.
Kommer jag inte få se dig igen? Någonsin?
Vilket magnifikt pussel du är. Och en sann hjälte.
Det har varit en stor ära att slåss tillsammans med en sådan modig krigare,
och en god vän.
Den här kommer jag inte behöva.
Det är vår sista gång här, eller hur? - Ja.
Ni har blivit stora, min kära...
precis som Peter och Susan. Kommer du att besöka oss i vår värld?
Jag kommer alltid hålla ett öga på er.
Hur? - I din värld har jag ett annat namn.
Ni måste lära känna mig vid det.
Det var skälet till att ni kom till Narnia.
Genom att lära känna mig lite här, kommer ni känna mig bättre där.
Kommer vi träffas igen?
Ja, min kära. En vacker dag.
Ni är det närmaste till familj jag har.
Det inkluderar dig också, Eustace.
Tack.
Kommer jag tillbaka? - Narnia kommer fortfarande behöva dig.
Eustace?
Vad gör du där uppe?
Jill Poles kom på besök.
Vi pratade ofta om Narnia de följande dagarna-
och när mina kusiner åkte hem-
efter kriget var slut-
saknade jag dem av hela mitt hjärta.
Som jag vet att alla Narnianer kommer att sakna dem...
för all framtid.
Svensk text: Horton