- 91. 92. Det er der nede. - Tenk om de tar oss.
Det er en million flasker sprit her. Tror du de vil savne en flaske?
Været er med oss, sir.
Vi kommer i havn om noen timer.
- Takk. - Ingen årsak.
Æsj! Jeg har aldri lukta maken. Selv ikke når du er på dass.
- Å, og dritten din lukter roser? Hei. - Se.
- Jeg trodde du sa det var sprit. - Det sto det i papirene.
Vi har lekkasje på nedre dekk, se!
- Hvilken seksjon? - En null en.
Ta roret.
- Lukk døra! - Hent maskene.
- Herregud! - Ta dere av dem.
- Morn. - Pass, takk.
- Høy sjø? - Festen var litt hard. Hvis du skjønner.
- Ibiza. - Ja. Takk.
Da jeg var gutt pleide far å ta meg og fiske her.
Klarte aldri skjønne hvordan han visste hvor fisken var, -
- men den var alltid nøyaktig der han sa den var.
- Sikkerhetssjekk. - Ser jeg ut som en sikkerhetsrisiko?
Gå ut av bilen og ta med papirene på kontoret.
- Papirene mine er her. - Datamaskinen er på kontoret.
- Henne også. - Hun sover.
- Med papirene hennes. - Javel, greit.
Hva skal dette bety?
Du kommer til å miste den!
Du er nære på!
En stor en. Til venstre, til venstre.
Ikke mist den. Ikke la den glippe.
Du er nære på!
Til venstre, til venstre! Til høyre!
Du må ha huka Moby Dick, inspektør. Trenger du litt hjelp?
Nei takk. Jeg har fisket her siden før du ble født.
Like før, inspektør! Like før!
Godt at vi franskmenn har så høyt utviklet sans for humor.
Med ali respekt... i Frankrike regnes Jerry Lewis som et geni.
- Jerry Lewis et geni. - Dean var et geni.
Nei! Dean bare sto der. Med en drink og en sigarett.
Alle kan ramle så folk ler. Men hvem klarer det mens de står stille?
Ja?
Ja. Tarconi. Ja.
Greit.
Vi må nok avbryte fridagen.
Noe jævla rot i Marseille. En gal mann kjører gris med en Audi.
- Ikke se på meg. - Første stedet sjefen nevnte.
Men jeg sier du hadde perfekt alibi.
Som alltid.
Jøss, Tarconi! Vær så snill.
- Det første nappet! - Ja, ja!
- Vær så snill. Stans båten. - Nei, nei, Frank.
Kom igjen. Vær så snill!
Besøkets formål? Mr. Johnson.
- Forretning. - Hva slags forretning?
Miljøvern.
Takk.
Minister, du skal åpne EU-møtet om forurensing i Odessa i morgen.
- Hva prioriterer du høyest? - Listen er kort. Vi har bare en sak:
Miljøet, og hvordan vi verner det.
Industri er under press pga. globaliseringen av økonomien.
Det kan være harde vilkår.
Ikke så ille som en forurenset, og ubeboelig planet.
Men unnskyld meg, jeg må redde trær, og skuffe noen direktører.
- Talen til i morgen. - God?
- Den vil gjøre mange sinte. - Ypperlig.
Hallo?
Minister?
- Hvem er dette? - Navnet er ikke viktig.
Jeg skal lede forhandlingene du fører med ECOCORP-
- om bevillinger i Ukraina.
Du tar feil. Jeg har avsluttet forhandlingene. For godt.
Jeg tror du vil revurdere det når du har sett i konvolutten.
Jeg tar kontakt.
Det var en ulykke.
Send sykebil. Route de la Falaise 8.
Jeg ba om prisen. Hva er dette?
Han som kan være interessert i å ta jobben. Denne mannen.
- Sjefen sa du var mannen. - Sjefen din tok feil.
Sjefen tar aldri feil, og han tar aldri nei for et svar.
En gang må være den første.
Vel, ikke denne gangen.
- Du vil ikke dette. - Du kan ikke si hva jeg vil og ikke vil.
Du har ti sekunder til å ombestemme deg.
Jeg gir deg fem sekunder til å ta vekk hånda.
Malcolm, hører du meg?
"Kjør innom", sa jeg, men jeg mente ikke
Ta det rolig nå.
- Nei. Ikke ut av bilen. - Sykebilen kommer.
Ikke sykebil.
Du trenger lege. Du er skutt. Det klarer ikke jeg.
Ikke vekk fra bilen.
Rolig. Ligg stille, ok? Dette fikser vi.
Kom igjen, heng i. Kom igjen.
Han er inne. Fort, det er alvorlig.
- Forsiktig når dere flytter ham. - Ja. Vi kan jobben vår, ok?
- Kan du høre meg? - Nei. Bilen... Nei.
Bilen...
Rolig.
Tar du i, François? Da går vi.
Er jeg i himmelen?
Egentlig er du i litt av ei knipe.
- Reddet du meg? - Spørs hvor hard knipa er.
- Ikke stol på noen. - Kunne ikke vært mer enig.
- Kom igjen. - Nei. Vi blir i bilen.
- Hva er så spesielt med bilen? - Ikke bilen.
Vent!
Jeg sa jo det.
Ikke stol på noen.
Jeg sa jo det
Jeg tok med dressen din. Den du arbeider i. Riktig?
Riktig. Men jeg arbeider ikke.
- Der ser du, sjef. Jeg sa det. - Vennligst, Joseph...
Stilen din funket ikke første gang. Takk.
Som jeg sa. Vi spurte deg, du sa du ikke kunne.
Vi spurte mannen du henviste til. Han viste seg å ikke holde mål.
Og jeg har et uløst problem.
Det er vel ditt ansvar.
Kan skjønne du syns det, men jeg kan fortsatt ikke.
Sjef. kan jeg si noe?
Flere som vil si noe?
Bra. Finn en smartere.
Du har tre sekunder til å si ja. Så kan du aldri mer.
En.
To.
En betingelse.
- Jeg hører. - Jeg kjører min egen bil.
Avtale.
Jeg tenkte meg det, så vi tok med bilen din.
Skiftet olje, trimmet den litt. Tok ut overflødig ballast.
De falske skiltene er på. Herlig.
Vi satte inn vår egen GPS. Det blir mer effektivt.
Hvorfor vil jeg ha den beste?
Vi deltar i et mye større spill.
Ikke tenk på dette som et oppdrag. Se det heller som en misjon.
Jeg likte at vi har samme holdning til faget. En avtale er en avtale.
Vi liker ikke navn.
Og vi bryr oss bare om det vi får betalt for.
Reglene dine, hva?
Du glemte en. Jeg jobber alene.
- Jeg tenkte du ville like selskap. - Jeg trodde jeg skulle ut på en misjon?
Du har rett.
Vent.
Hva? Vil du endre reglene?
Ingen regel uten unntak. Vi tar ett i dag.
Du er sjefen.
Noe mer?
Pynten. Noe jeg burde vite?
Noen prøvde å sprenge fly med væsker de blandet ombord.
Samme metode, bare forbedret.
Ti meter fra bilen ser du gult lys. Første væske er blandet.
15 meter: Oransje. Væske nr 2 fyller kammeret.
20 meter. Du ser rødt. Bang!
Vi får dra.
Telefonen er innstilt på ett nummer. Mitt.
Ring meg etter første bomstasjon mot nord, greit?
Penger til bensin og mat. Flere spørsmål?
Kan du ta på deg setebeltet?
Du kunne vel ikke fortelle meg hva dette gjelder?
Flott.
Ocean Pearl ber om lossetillatelse.
Papirene er hos miljøkontoret. Kast anker og vent på kaiplass.
Vi sier fra når papirene er i orden.
Jeg vet hva som skjedde med deg. Men hva skjedde med Frank?
Oberst Medved i etterretningen har all informasjon.
Han vet det er en krise. Hans beste menn har saken.
Han holder det utenfor media. Han ber deg kjøpe så mye tid du kan.
Skal de vente med å undersøke bilen?
Begynn uten meg. Jeg må bli ferdig her først.
De kan begynne.
Faen!
Unna!
Hei, dette er politiet, hva er dette?
Jeg vet ikke hva du gjør oppi dette. Og det blåser jeg i.
Siden du var her først, hvorfor så ikke fortelle det du vet?
- Jeg vet ingenting. - Hvordan kjente du Malcolm?
Jeg gjorde ikke det.
Du bare endte i en bil med en mann du ikke kjenner.
Jeg er i en bil med en jeg ikke kjenner nå.
Skulle du ikke ringe?
- Hyggelig å høre fra deg. - Dropp frasene. Bare gi meg koden.
En, en, to, seks.
Ring meg når du er fremme.
- Hva er i Budapest? - Gulasj, øl.
Greit. Vi spoler tilbake til start og presenterer oss.
- Hva med regelen om ingen navn? - Jeg opphever den for anledningen.
Jeg er Frank Martin.
Og hva heter du?
Har det noe å si hva jeg heter?
- Vel, vi er i samme båt her. - Nei.
Vi sitter heri en bil med armbånd som sprenges og skal samme sted.
- Jeg ville kalt det å være i samme båt. - Det er vi ikke. De vil drepe deg.
Jeg er klar over det. Og etterpå er det nok din tur.
Hvis jeg skal hindre det, trenger jeg hjelp.
- Altså. Vi har et problem. - Tror du ikke jeg vet det?
Ser jeg dum ut?
Jeg sa ikke det.
Men vi har et problem, og du er ikke hjelpsom.
Jeg vil ikke snakke mer.
Greit.
- Hva sa du du het? - Frank. Frank Martin.
Valentina.
Gleder meg.
GPS'en mangler.
- Inspektør? - Ja, GPS'en mangler, ja.
- Herrene fra ECOCORP er her. - Vis dem inn.
Mine herrer.
Minister, takk for at du revurderte forslaget på så kort varsel.
Dere hadde tvingende argumenter.
Vi har rykte for å ikke godta et nei.
Her er kontraktene. Helt i orden.
Skipene får visst ikke klarering uten din signatur.
"Skipene"? Jeg trodde det bare var ett.
Vel, for å øke fortjenesten -
- må vi øke volumet på omsetningen.
Hvor mange skip gjelder det?
Med det som er i havn? Åtte.
- Åtte. -lår.
Miljøvern må være langsiktig. Du sa det selv. Ikke sant?
Og det skal jeg igjen. I morgen i Odessa. Da undertegner jeg.
Vi hadde håpet det ble avgjort i dag.
Jeg må se på dem, nå som det er tillegg.
Et døgn til kan ikke bety stort. Når man først tenker langsiktig.
Nei. Selvsagt ikke.
Da ses i i morgen i Odessa. Rundt 09.00?
Ja.
OK. Jeg venter. Men det er lekkasjer overalt.
Vi klarer ikke å skjule det.
- Hvis de sjekker - Slapp av, snart har vi papirene.
Om et døgn. Ikke mer.
- Ja. - Jeg har kjøpt et døgn til.
- Du har til i morgen kl 09.00. - Det bør være mer enn nok tid.
- Har dere spor? - Mer enn det.
Vi vet hvor de er.
- Inspektør! - Ja?
Interpol har svart.
Et radarbilde retning Rohrdorf.
- Varsle våre tyske venner. - Hva skal jeg si?
Vet ikke.
Jeg er sulten.
Vi er 100 km fra øl og pølser.
Jeg liker ikke pølser.
Hva liker du?
Kalv, stekt met grønnsaker.
Saus med madeira i kraften.
Ingen forrett?
Salat.
Grønn, med balsamico. Fra Modena.
- Modnet? - Selvfølgelig modnet.
Og dessert?
Sachertorte.
Med eller uten krem?
Med.
Og å drikke?
- Vin. - En Tokajer, kanskje?
Eiswein.
Selvsagt.
- Hva skal du? - Spørre en mann om noen smykker.
Han har forlatt ruta.
Send noen som får ham på sporet.
Ikke drep ham.
- Frank, så hyggelig å se deg. -I like måte, Otto.
Du sa ikke du hadde selskap.
Hun er ikke egentlig selskap. Det er innfløkt.
Som alltid, med deg. Fortell alt over en schnitzel med potetsalat.
Du vet jeg elsker det, men... Jeg må få av dette først.
Herlig! Binær magnetisk adhesjon.
På engelsk, Otto.
Pentagon har bestilt forskning på dette.
De eksperimenterte med nye våpentyper.
Dette aspektet av magneter er veldig hemmelig.
Ante ikke at Pentagon fortalte deg slikt.
Du aner ikke hva du kan finne på Internett!
- Vil du se invasjonplanene mot Iran? - En annen gang.
Nå vil jeg ha av dette uten å bli blåst til Iran.
Detaljene er kjedelige, men som regel er det en sender i nærheten.
- Ikke gjør dette. - Nå gir du råd?
Ikke råd. En advarsel.
Litt for sent for advarsler, hva?
Jeg er enig.
Du er ute av kurs.
- Skal jeg? - Ja.
Hør her.
Noen greier i bilen skrangla, måtte ses på.
I mitt fag er du bare så god som bilen du kjører.
Kom deg avgårde igjen, sier sjefen.
Fortsett.
- Inn i bilen, Frank. - Nei.
- Har du den? - Ikke ennå.
- Er du den smarte? - Nei, jeg er den store.
Ikke så stor lenger, nå, er du vel?
Har den!
- Senderen. - Kan du fjerne den?
Det er rigget. Tukler jeg, så...bang!
Du slåss bra.
Men du kan ikke knytte slips.
- Hvor skal du? - Trøtt.
Det er derfor jeg foretrekker å drive med bil.
Du er ikke den eneste.
- Hva skal jeg gjøre når de våkner? - Kanskje bestå ta resten av dagen fri.
- Ikke morsomt. - Mindre morsomt å ende opp som død.
Du trenger meg levende.
Og skal jeg leve og gjøre jobben, trenger jeg litt bakgrunn.
- Jeg lytter. - Ansikt til ansikt.
- Det har vi gjort alt. - Ikke nok for meg.
Og akkurat nå bør du legge vekt på hva jeg vil.
Samme sted. En time. Jeg ringer.
- Hallo? - Du skuffer meg.
Ikke den første, ikke den siste.
- Ansikt til ansikt, sa jeg. - Trengs ikke.
Siden vår første prat har jeg tenkt litt. Jobben trenger ikke den beste.
Bare en dust med førerkort.
Som Donald Trump, sier: Beklager, du er sparket.
- Hvem er du? - Din nye sjåfør.
- Jeg vil ha igjen den forrige. - Han flyr i flint snart.
Du er sparket.
- Hvordan var blunden? - Avslappende.
- Hvordan var telefonsamtalen? - Kort. Ta på deg setebeltet.
- Tarconi. - Det er meg.
Å, jeg lurte på når du ringte.
- Jeg har hatt det travelt. - La meg gjette. I Budapest.
- Du har også hatt det travelt. - Med en venn som deg, har man.
- Få høre hva du vet. - Svart Mercedes, også i Budapest.
Sikkert ikke full av venner. Det er det jeg vet.
Fortell hva du vet.
Jeg har to vesker baki og ei jente foran. Russisk, tror jeg.
- Jeg vet ikke hva hun gjør her. - Har du prøvd å spørre?
- At jeg ikke tenkte å det... - Beklager. Selvsagt har du spurt.
- Og hun sier... - Jeg kommer til å dø.
Typisk. Russere. Så dystre.
På skolen leste vi Dostojevski.
Jeg tenkte: "Når ler disse folka?"
Side etter side, nød og elendighet, helt utrolig.
Kan vi ta litteraturtimen senere? Det blinker her.
- Er det kode? - Nei. Et armbånd de satte på oss.
Som sprenges utenfor bilen.
- De? - En amerikaner.
- Kan jeg få et navn? Et nummer? - Ikke noe.
- Hvorfor gjør du det alltid så lett? - Det er sånn jeg er.
- Hvor er du? Jeg kommer dit. - Nei. De holder stramme tøyler.
Jeg kan ikke hjelpe hvis jeg ikke vet noe.
Hvor nær er nærmeste PC?
Ja, Frank.
Det var ikke så hyggelig. Det på torget.
- Du brøt reglene, ikke jeg. - Riktig.
Og da er vi skuls. Skal vi starte med blanke ark?
- Så nå er vi på godfot? - Litt.
Du kan få av meg armbåndet, jeg har leveransen.
Her nye koordinater. To, seks, tolv. Det gir et nytt møtested.
Der vi kan avslutte dette. Jeg ser fram til det.
- Frank. - Fikk du det?
Jeg fikk signal. Gi oss litt tid, så peiler vi ham.
Den nye telefonen.
- Noe mer? - Nei.
Frank. Vet du hvor signalet leder deg?
Det er en restaurant der. Herlig fisk.
Stekt med små gulrøtter. pepper. Rumensk vin er ikke så god, -
- men holder til et siste måltid.
- Du må tenke mer positivt. - Jeg er realist.
Vennen min hadde rett. Dere er virkelig dystre.
- Hva betyr "dyster"? - Dere ser bare det grusomme.
Den vennen, hvor vet han det fra? Han kjenner ikke meg.
- Han mente alle russere, som folk. - Jeg er ukrainsk.
- Unnskyld meg. - Det er greit. Vi er et annet folk.
Vi er annerledes her. Og her.
Jeg syns jo det er en liten optimist i deg.
Hvordan kan du si det? Du kjenner ikke meg.
Jeg så du sminket deg. Og hvis du tror vi skal dø, gidder du ikke det.
Hva har å se bra ut med døden å gjøre?
Heisan.
- Hva er det? - Suvenirer fra Ibiza. Vil du ha en?
Nei takk. Og ikke du heller. Vi må være skjerpa.
Vær skjerpa, du. Jeg vil heller være...? Optimist?
Hei! Få den!
Få den tabletten!
Jesus.
Flott.
- Kjempeflott. - Kom igjen, opp med humøret!
Det er nok med deg på piller. Humør så det holder.
Det ville vært fint. Kjedelig. Kjedelig. Kjedelig. Ja!
- Jeg syns du skal holde deg i bilen. - Vil du jeg skal tisse i bilen?
Greit, stikk.
Men husk.
Kom igjen.
Nei. Nei.
Å nei.
- Gi deg. - Hvorfor? Jeg kjører ikke.
Jeg vil ha det gøy. Være glad. Ikke så alvorlig.
Det er viktig å være positiv. Du sa det.
- Drikk med meg, Franky! - Jeg vil ikke drikke.
Jaha, hvem er dyster nå? Sa jeg det rett? Dyster?
Kom igjen. Inn i bilen.
Jeg er fri, som en fugl!
Jenta! Kom igjen! Fortere!
- Jeg har mistet vennen min! - Jeg kjøper en ny til deg.
Aner du hva for en bil som henger på?
Jeg vet ikke. Jeg driter i det.
Først sier du jeg er dyster, så skal jeg ikke være glad. Bestem deg!
- Ja, Frank. - Jeg trodde vi hadde en avtale!
Jeg kan ikke huske noe om å bli skygget.
Det er ikke mine folk, Frank. Kan du ha noen uvenner?
Det er sannsynlig.
Dette kan være innblanding. Jeg skal sjekke det.
- Hva skal jeg gjøre så lenge? - Kjøre fortere.
Hva faen er det han gjør?
Her, han er der nede.
- Jeg er sulten. - Du skulle kjøpt mat, ikke vodka.
Se!
Jeg var ikke sulten da, men tørst. Hvorfor er du så ekkel mot meg?
- Jeg er litt beskjeftiget. - Hva betyr beskjeftiget?
Det betyr beskjeftiget.
Skyt dekkene! Kom igjen! Ta ham!
Dukk!
Skyt ham!
Hva faen...?
Fortere.
Stopp bilen!
Faen!
- Hva er det du gjør? - Du er så anspent.
Du sier ikke noe.
Jeg får deg til å slappe av. OK?
Jeg er flink til dette. Ta vekk spenninger.
- Hva er det du gjør? - Jeg vil ha sex.
En gang til før jeg dør. Ikke du?
Hva er det med deg og døden?
Er det noe i veien med meg?
- Er jeg ikke sexy? - Jo, du er veldig sexy.
- Er du den homo? - Nei. Jeg er ikke den homo.
Det gjør ikke meg noe.
Jeg er ikke. Greit?
Hva er i veien da?
Kunne du tenke deg at jeg ikke har lyst nå?
Jeg trodde det var imot reglene å åpne pakken.
Hvorfor ha regler hvis du bryter dem?
Jeg spør meg selv det samme. Telefonkataloger.
- Du er pakken. - Ja.
- Du kunne ha sagt noe. - Ville det hatt noe å si?
Nei. Hva er det du gjør?
Du, på det verkstedet? Jeg tente skikkelig da du kledde av deg.
Jeg hindret dem i å knuse skallen min.
Tror du bare menn blir kåte av striptease?
- Jeg liker ikke denne samtalen. - Kan du strippe for meg igjen?
Få nøklene. Dette er ikke morsomt.
Vil du ha nøklene?
- Jeg vil du skal slutte å surre. - Det kan være vår siste sjanse.
Dette er verken riktig tid eller sted.
Det virker som om det aldri er det.
Vil jeg bli analysert, går jeg til psykiater. Få nøklene nå!
Kom igjen, Frank Martin. Lek med meg.
- Greit? Holder det? - Holder ikke. Det er ikke striptease.
Strip er sexy. Vrikk litt på rumpa!
Kom igjen, vil du ha nøklene?
Jeg vil ha strip.
- Vet du hva jeg gjør med deg? - Gi meg ris...?
- Først det. - Binde meg?
- Det ville du vel likt? - Jeg liker det hardt.
Jaså.
Men ikke for hardt.
- Det var en striptease for nøklene. - Ny avtale. Kyss meg. For nøklene.
Å nei. Som om du mener det.
Kan du kysse som om du mener det, Frank?
Jeg tror kanskje ikke. Jeg tror du lever alene.
Inni og utenpå.
Jeg tror du ikke er redd for å dø, du er redd for å leve.
Lev med meg. Denne ene gangen.
Bare akkurat nå. Lev med meg.
- Hvor er han? - Vet ikke.
Han dro opp i fjellet. Dette utstyret ser ham ikke der.
Hack inn i en militær satellitt.
Ja.
- Tror du vi leker her, minister? - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Jeg snakker om en svart bil full av dine udugelige folk.
Et sånt dumt trekk til, så ser du aldri datteren din igjen.
- Jeg vil snakke med henne. - Når kontrakten er signert.
Jeg signerer ikke før jeg får snakke med henne.
- Du har ikke noe å true med, minister. - Og ikke du heller, mr. Johnson.
Ja. Jeg vet hvem du er. Og hvis noe skjer henne, -
- skal jeg bruke all makt jeg har til jage deg og ta en grusom hevn for dette.
Vi må dra, nå!
Svar, Frank! Svar!
Jeg er på Ibiza. Har ferie.
Noen gir meg champagne. Jeg drikker.
Så blir jeg uvel.
Jeg går på toalettet. Så våkner jeg i bil.
Jeg spør ham hva dette er? Han sier han bare er sjåfør.
Han er nokså god. Ikke som deg.
Jeg sier: Far er en mektig mann.
Kjenner mange. La meg ringe ham.
Han er redd. Han har ikke gjort dette før.
Det skulle være lett. Hente, levere. Raske penger.
Ingen telefoner, sa de. Forlat aldri bilen.
Men jeg overtalte ham.
Jeg ringte.
Men før jeg rakk å si hvor vi var...
Vi slapp unna.
De som skjøt på oss? Hvorfor skjøt de?
Han sa de skjøt fordi vi ikke fulgte planen.
Greit. Hva er den nye planen?
Han sier han har en venn.
Og så traff jeg deg-
Og da følte jeg at det ville gå bra.
Du kjenner meg ikke engang.
Selvsagt ikke. Jeg sa jeg følte, ikke at jeg visste.
Vel, hvis du følte det, viste du det neimen ikke.
En kvinne skal være litt mystisk. Ikke sant?
- Nei. - Jo. Bare litt.
Han er tilbake på radar!
- Ja. - Hvor faen er du?
- På vei til Bucuresti. - Ikke nå lenger.
Nye koordinater: tre, syv, tretten.
Unnskyld. Minister. Et øyeblikk
Inspektør Tarconi. Fra Marseilles.
- Vel, ikke akkurat, men litt utenfor. - Hva vil du, inspektør?
- Snakke med deg. - Jeg har ikke tid.
Det gjelder din datter.
Odessa, Frank! Mitt land!
Nå er jeg hjemme! Takk!
- Hva skjedde med Bucuresti? - De endret planen.
Det var bra. Jeg foretrekker Odessa.
Jeg gledet meg til den fisken med gulrot.
Å, det er mye bedre her. Liker du Kylling Kiev?
Jeg vet om en restaurant her. Best i hele verden.
Så fersk kylling, og smør...
Det er så utrolig godt.
Vet du hva jeg føler meg nå?
Sulten?
Trygg-
Slutter dette som på film? Lykkelig til våre dagers ende?
I kveld har vi glemt det.
Da sitter du og jeg og ler over kyllingen.
Løgnen
Minister. Hva skjer?
Jeg er klar til å signere. Når jeg har snakket med min datter.
Hallo? Hallo?
Holder pennen klar, jeg ringer tilbake.
- Ja. - Nettet snører seg sammen, Frank.
Ja, bare ingen drar meg ut av bilen med det.
- Vet du hva dette gjelder? - Jenta. Og faren.
Ladninger med miljøgift. Et bytte. Hans signatur for hennes liv.
Jeg må passe på ryktet mitt. 100 % vellykkede leveringer.
Aner jeg noen nye bånd her?
Det er ikke den Frank jeg kjenner. Med reglene. Ingen navn, ingen bånd.
Hvorfor maser alle om reglene mine?
Å, Frank, jeg har alltid mistenkt at du er en romantiker.
- Noe mer? - Hvor er møtestedet?
Jeg ringer tilbake.
- Ja. - Snart er det overstått, Frank.
- Bare gi meg koordinatene. - Ikke flere koordinater.
Følg denne veien. Ta første til venstre.
Jeg liker å vite hvor jeg skal.
Du vet det når du er der.
Slapp av. Vi har dem der hvor vi vil ha dem.
Gratulerer, Frank, ryktet ditt er vel fortjent.
Send ut jenta, er du snill.
- Hun kommer. - Jeg går ikke.
- De dreper ikke deg. - Men de vil drepe deg.
Tror du jeg kjører tvers over Europa for å dø på en bro? Tror du?
Vi har ikke hele dagen, Frank.
Se så mange de er. Alle har våpen.
Hvordan kan det gå bra?
Jeg forteller det til middag.
Gå nå. Gå!
Kyss meg.
Gå nå!
Du kommer til å få meg drept. Gå nå!
Ta henne, ditt svin.
Bedre nå?
Drep ham.
Hans kjære bil blir hans grav.
Hvis han ikke drukner, blir han sprengt.
- Tarconi. - De har jenta.
Frank. Vi prøver å peile telefonen. Hvor er du?
Len sjø.
- En sjø? Har du mer detaljer? - Det er en demning her.
- En demning? - Jeg hvor det er.
- Hvor langt? - Ti minutter, minst.
- Kan du klare det litt før? - Vi skal gjøre det vi kan.
- Kjøp billetter til oss alle. - Til hvor?
Hvor som helst toget går. Vi må være i bevegelse en halv time.
Hvorfor ikke bare kjøre rundt?
En annen dag.
Ut! Fort! Ut!
Minister, noen vil snakke med deg.
- Far. - Alt i orden?
Ikke undertegn!
Du har femten minutter.
- Fant du ut hva alt dette gjelder? - Avfall.
Hvor mye avfall snakker vi om?
Nok til å forurense halve landet. I hundre år.
Prøv igjen.
Så uvitende du er, til moderne kvinne å være.
Dette er en ny verden. Nasjoner er avlegs.
Nå gjelder økonomien. Vinning og tap.
- Tenk globalt, ikke lokalt. - Tenk dette.
- Ja? - Hvor er vi?
Vi er nesten fremme.
- Hvor da? - Her. Han er på toget.
- Og hvor er vi? - Her. Vi kan få folk dit.
Det er lurt. Gjør det.
Å, Frank, kom igjen!
Jeg forsikrer at alt er i orden. Det er det sikkert.
- Hvis det er noen problemer... - ...så løser dere dem, ja.
Men unnskyld meg nå.
Utrolig nok er jeg pasifist.
Jeg avskyr vold.
Det løser aldri noe.
Jeg ville egentlig ikke gjøre alt dette.
En klient ba om noe, -
- og jeg ville innfri med minst mulig bråk.
Men ingen ville samarbeide. Ikke du. Ikke faren din.
Ikke nylig avdøde Frank Martin.
Alle ville slåss.
- Hva ler du av? - En død mann som snakker.
Ett skritt til, Frank. Kom igjen. Ett til.
Se. Det er over.
To minutter på ni. Han har undertegnet.
Herregud!
Nei, Frank. Nei!
Det er over, Frank. Det er over.
Oppdrag utført. Du og jenta kan gå.
Jeg er så imponert at jeg vil tilby deg noe.
Og jeg vil tilby deg noe. Varig men.
Jeg hater å misbruke talent, Frank. Men tonen ville blitt for kjølig.
Riktig!
Men du og armbåndet får det hett.
Du gjør det rette.
Er jeg i himmelen?
Et mindre helvete.
Samme for meg. Bare vi er der sammen.
- Ja? - Minister, datteren din er i god behold.
Takk.
- Hva er det du gjør? - Det du sa: det rette.
Og nå har jeg en konferanse om hvor farlige folk som dere er.
Takk!
- Er båten klar? - Det er på vannet.
Da drar vi. Ta loggen!
Jeg begriper det ikke.
Far min og jeg dro fisk akkurat her hele dagen lang.
- Tidene forandrer seg. - Folk også.
Mener du meg? Jeg tror ikke det stemmer helt.
Jeg kjører samme bil, bor i samme hus.
Jeg mente ikke bilen eller huset.
Havet er så fredelig. Er det lunsj snart?
Frøken. En ting om gangen.
Først må vi fange lunsjen.
Og hvis vi snakker og ikke følger med, fanger vi ingenting.
Jeg har et bedre forslag. Vi dropper fisket og går rett på lunsj.
Jeg vet om et deilig sted like ved der de lager utrolig fiskegryte.
De bruker tomat og løk, og litt vill lavendel.
- Hva slags vin? - Rosa. Fra sør.
- En Chateauneuf, kanskje. - Avkjølt?
- Selvfølgelig avkjølt. - Og til desert?
Tekst: Scandinavian Text Service 2009