Lumea s-a schimbat.
O simt în tremurul apei...
În freamătul pământului...
În miresmele aduse de vânt.
Multe din cele ce au fost odinioară s-au pierdut.
Căci nimeni nu-și mai amintește azi de ele.
S T Ă P Â N U L I N E L E L O R resincronizare CODYBOSS1969
Totul a început cu făurirea Marilor Inele.
Trei le-au fost date elfilor...
Nemuritorilor elfi, cele mai înțelepte și mai frumoase dintre făpturi.
Șapte, seniorilor gnomilor,
meșteri în sfredelitul munților și iscusiți făurari.
Iar alte nouă inele
le-au fost dăruite oamenilor,
care, mai presus de orice, își doreau putere.
Căci în aceste Inele fuseseră ferecate
puterea și dorința de a stăpâni celelalte seminții.
Dar toți au fost înșelați,
căci a mai fost făurit un inel...
În Ținutul Mordor, în străfundurile Muntelui de Foc,
Sauron, Seniorul Întunericului, a făurit în mare taină Inelul Suprem,
care să le stăpânească pe toate celelalte.
În acest inel și-a pus toată cruzimea,
ura și dorința de a supune tot ce e viu.
Un inel care să le stăpînească pe toate celelalte.
Unul câte unul, ...Ținuturile Libere ale Pământului de Mijloc
au căzut pradă puterii Inelului.
Dar câteva i-au rezistat.
O ultimă alianță a oamenilor și a elfilor s-a împotrivit oștirilor din Mordor
și s-a luptat pentru libertatea Pământului de Mijloc, pe povârnișurile Muntelui de Foc.
Victoria era aproape.
Dar nimeni nu se putea împotrivi
puterii Inelului.
În acel moment,
când speranța părea să fi murit pe veci,
Isildur, fiul regelui, a ridicat sabia tatălui său.
Sauron, dușmanul Oamenilor Liberi din Pământul de Mijloc, a fost înfrânt.
Inelul a ajuns la Isildur,
care a avut atunci șansa unică de a distruge Răul pe vecie.
Dar inimile oamenilor
sunt o pradă ușoară.
Iar Inelul Puterii are o voință a lui
Pe Isildur l-a trădat
și i-a adus pieirea.
Iar lucruri ce n-ar fi trebuit în veci uitate
s-au pierdut în neant.
Istoria a devenit legendă...
Legenda s-a prefăcut în mit...
Și, timp de 2 500 de ani,
Inelul a dispărut dintre cele știute.
Până când șansa i-a surâs din nou,
și Inelul a ademenit un alt purtător.
Neprețuitul meu!
Inelul a ajuns la ființa numită Gollum,
care l-a dus în adâncurile Munților Pâcloși.
Și acolo l-a mistuit Inelul.
A venit la mine.
E al meu! Dragostea mea! E al meu!
Neprețuitul meu!
Datorită Inelului, Gollum a avut parte de o viață nefiresc de lungă.
Timp de 500 de ani, Inelul i-a înveninat mintea.
Și, în tenebrele grotei lui Gollum, a așteptat...
Întunericul s-a furișat iarăși peste păduri...
A crescut zvonul despre Umbra de la Răsărit
și șoaptele înfiorate despre o teamă fără de nume...
Iar Inelul Puterii a înțeles atunci
că vremea lui sosise din nou.
Așa că l-a părăsit pe Gollum.
Dar s-a întâmplat atunci ceva ce nici Inelul nu plănuise.
A fost găsit de cea de pe urmă ființă imaginabilă.
Ce e asta?
De un hobbit.
Bilbo Baggins, din Comitat.
Un inel!
Pierdut!
Neprețuitul meu! L-am pierdut!
Va veni curând ziua în care soarta tuturor
va sta în mâinile hobbiților.
A 22-a zi a lunii septembrie
a anului 1400
după întocmirea Comitatului.
Bag End, Bagshot Row, Hobbiton, Westfarthing
Comitatul
Pământul de Mijloc.
A Treia Eră a acestei lumi.
F R Ă Ț I A I N E L U L U I resincronizare CODYBOSS1969
Până-ntr-acolo și înapoi
Povestea unui Hobbit
De Bilbo Baggins.
Și acum,
de unde să începem?
Da...
"Cu privire la...
Hobbiți."
Hobbiții trăiau și lucrau pământul în cele patru regiuni ale Comitatului,
de multe sute de ani,
mulțumiți că nu iau și nici nu sunt luați în seamă
de lumea Marii Familii.
Pământul de Mijloc fiind, mai presus de toate, plin de făpturi stranii, fără de număr.
Hobbiții trebuie că păreau de mică însemnătat,
nefiind nici vestiți ca mari războinici,
nici numărându-se printre cei foarte înțelepți.
Frodo! E cineva la ușă.
De fapt, se distingeau prin prin ceva:
singura pasiune reală a Hobbiților era pentru hrană.
Nedreaptă observație
de vreme ce manifestăm și o puternică preocupare pentru prepararea berii
și în pufăitul pipei.
Dar sufletele noastre nu vor decât
să se odihnească în pace
într-un un pământ roditor și bine lucrat.
Pentru că toți Hobiții îndrăgeau lucrurile care creșteau.
Fără îndoială că pentru alții, obiceiurile noastre păreau ciudate.
Dar astăzi, ca de altfel în toate zilele asta înseamnă acasă pentru mine.
Nu este un lucru rău să sărbătorești o viață simplă.
Frodo, ușa!
Sticklebacks. Unde-i băiatul ăsta?
Frodo!
De la ușă începe drumul
Pe care voi și eu s-apuc.
Drumu-n jos la vale duce,
Și grăbit de-acolo curge.
De la ușă începe drumul
- Pe care voi și eu s-apuc. - Ai întârziat!
Un vrăjitor nu întârzie niciodată, Frodo Baggins!
Nici prea devreme nu ajunge. Ajunge exact când își pune în gând să ajungă
Cât mă bucur să te revăd, Gandalf!
Doar nu-ți închipuiai că o să lipsesc de la aniversarea unchiului Bilbo?
Ce mai face pungașul ăla bătrân?
Am auzit că va fi o petrecere de un fast deosebit.
Doar îl știi pe Bilbo... A pus tot Comitatul pe jar.
Asta trebuie să-l încânte foarte.
A invitat jumătate din Comitat.
Oricum, restul vor sosi pe nepusă masa.
Și așa viața în Comitat își urma cursul,
aidoma întregului Ev care se scursese:
plin de urcușuri și coborâșuri, iar schimbarea vine încet.
Dacă va mai veni.
Căci în Comitat lucrurile sunt făcute să dăinuiască,
trecând din generație în generație.
Dintotdeauna a lucuit sub deal un Baggins,
în Bag End.
Și așa va fi de-a pururi.
Să-ți spun pe-a dreaptă, Bilbo se poartă cam ciudat în ultima vreme.
Mai mult ca de obicei.
S-a închis în studiu.
Petrece ceasuri întregi buchisind hărți vechi, atunci când crede că nu mă uit.
Unde a dispărut?
Îl frământă ceva.
- Bine, ține pentru tine! - Ce?
Dar știu că ai să faci ceva.
Ferească-se!
Până să apari tu, noi, cei din neamul Baggins, eram tare liniștiți.
Într-adevăr.
Nu trăiserăm nici o aventură, nu ne așteptam la nimic.
Dacă e vorba de povestea cu dragonul, să știi că n-am avut mare amestec.
N-am făcut decât să-i dau unchiului tău un mic brânci pe ușă afară.
Oricum, cei de pe aici, consideră că tulburi liniștea locului
Nu zău?
Gandalf!
Artificii, Gandalf!
- Gandalf! - Artificii, Gandalf!
Gandalf!
- Gandalf, mă bucur că te-ai întors. - Și eu, băiete dragă.
Și eu...
Intrarea îngăduită numai în treburi legate de petrecere!
Nu, mulțumesc!
Nu mai vrem musafiri, binevoitori sau rude!
Dar vechi prieteni?
Gandalf?
- Bilbo Baggins... - Dragul meu Gandalf!
Mă bucur să te văd. 111 ani! Cine și-ar fi închipuit?
N-ai îmbătrânit nici măcar cu o zi!
Intră! Intră!
Fii binevenit!
Am ajuns.
Ceai? Sau poate ceva mai tare?
Mai am câteva sticle din "Podgoriile vechi". E din 1296.
Un an foarte bun. Vinul ăsta e aproape la fel de bătrân ca mine.
A fost făcut de tatăl meu. Ce-ai zice să desfundăm una?
Un ceai e de-ajuns, mulțumesc.
Te așteptam săptămâna trecută.
Nu că ar conta. Dar tu vii și pleci cum ți-e pofta. Așa ai făcut mereu
M-ai prins cam nepregătit. Avem doar niște friptură rece de pui și murături...
Mai e niște brânză. Nu e de-ajuns.
Avem gem de zmeură, o tartă cu mere...
Nu e cine știe ce desert.
Ba nu, e în ordine! Am găsit un cozonac.
Muntele Singuratic
Aș putea să fac niște ouă, dacă...
- Un ceai e de-ajuns, mulțumesc. - Bine.
- Te superi dacă eu mănânc? - Nicidecum.
Bilbo Baggins!
Nu sunt acasă!
Sunt Sackville-Baggin-șii.
-Știu că ești înăuntru! -Sunt după casă.
Niciodată nu mă iartă pentru că trăiesc atât de mult.
Trebuie să scap de rubedeniile astea afurisite,
care nu-mi dau o clipă de pace!
Vreau să văd din nou munții. Munții, Gandalf!
Apoi să găsesc un locșor tihnit, unde să-mi pot isprăvi cartea.
- Ceaiul! - Ai de gând să-ți urmezi planul?
Da. Totul e pus la cale. Am făcut toate rânduielile.
Muțumesc.
Frodo bănuiește ceva.
Firește!
Doar e un Baggins, nu vreun netot de Hardbottle.
O să-i spui, sper?
- Da, da... - Ține foarte mult la tine.
Știu.
Probabil că ar veni cu mine, dacă i-aș cere-o.
În adâncul sufletului, Frodo iubește încă tare mult Comitatul.
Pădurile, câmpurile...
Pâraiele...
Sunt bătrân, Gandalf.
Știu că n-o arăt, dar inima mea
începe să simtă asta.
Mă simt... subțire.
Ca untul întins pe o felie prea mare de pâine.
Am nevoie de odihnă. De odihnă îndelungată.
Și nu cred că mă voi mai întoarce.
De fapt, nici nu am de gând.
Bătrânul Toby..., cea mai strașnică frunză din Meleagul de la Miazăzi!
Gandalf, vechiul meu prieten,
va fi o noapte de pomină!
Salutare, salutare.
Fatty Bolger! Mă bucur să vă văd. Bine ați venit!
Hai, Sam! Invit-o pe Rosie la dans!
- Mă duc să-mi mai iau o bere. - Ba nu te duci deloc.
Du-te!
Și iată-mă acolo,
în mâinile celor trei troli monstruoși,
care se tot ciondăneau
cum să ne gătească.
Dacă să ne pună la frigare sau mai bine să ne facă piftie.
Și atâta s-au tot certat, încât, în cele din urmă,
întâia rază de soare s-a ițit pe deasupra ramurilor.
Și i-a prefăcut pe toți în stane de piatră!
Repede!
Sus se duc!
Nu, pe cea mare!
Doamnă Bracegirdle, încântat să te văd. Bine ai venit.
Toți copii sunt ai voștri?
Doamne Dummnezeule, ați fost productivi!
Bilbo?
Sackville-Bagginses!
Repede, ascunde-te!
Mulțumesc, băiatul meu.
Ești un flăcău destoinic, Frodo.
Sunt foarte egoist, știi asta.
Da, sunt. Foarte egoist.
Nu știu de ce te-am luat după ce părinții tăi au murit.
dar nu a fost caritate.
Cred că am făcut-o deoarece...
din toate numeroasele mele relații...
tu ai fost acel Baggins care a arătat adevăratul spirit.
Bilbo, ai fost la berăria lui Gaffer?
Nu.
Bine, da, dar nu asta era ideea.
Ideea este, Frodo...
că tu vei fi bine.
- Gata! - Trebuia s-o înfigi în pământ!
- Este înfiptă în pământ. - Ține-o!
A fost ideea ta!
Fugiți!
Bilbo, ferește-te de dragon!
N-a mai fost nici un dragon pe-aici de vreo mie de ani.
- A fost grozav! - Să mai luăm una.
Meriadoc Brandybuck și Peregrin Took...
Trebuia să-mi închipui.
Discursul, Bilbo!
Discursul!
Dragii mei Bagginși și Boffini,
Tookși și Brandybuckși,
Grubbi, Chubbi,
Hornbloweri,
Bolgeri,
Bracegirdleși
și Proudfootși. Proudfeet!
Azi împlinesc 111 ani!
La mulți ani!
Dar 111 ani sunt prea puțini când trăiești
printre niște hobbiți atât de grozavi și de admirabili.
Pe jumătate nu vă cunosc nici pe jumătate din cât mi-aș dori
și țin la jumătate dintre voi doar pe jumătate din cât ați merita.
Am treburi de terminat.
Am amânat asta mult prea mult...
Cu părere de rău vă anunț că acesta este sfârșitul.
Voi pleca acum.
Rămâneți cu bine!
Adio!
Îți închipui, probabil, că ai făcut o chestie tare isteață.
Zău, Gandalf! Nu le-ai văzut mutrele?
Existe multe inele magice, dar nici unul n-ar trebui folosit nechibzuit!
A fost doar o mică distracție!
Dar probabil că ai dreptate, ca întotdeauna.
- O să stai cu un ochi pe Frodo? - Cu amândoi.
De câte ori mă voi putea lipsi de ei.
- Îi las totul. - Cum rămâne cu inelul?
- I-l lași și pe el? - Da, da...
E într-un plic acolo, pe policioară.
Nu, stai...
E aici, în buzunarul meu.
Nu e... Nu-i așa că e ciudat?
Dar, la urma urmei... De ce nu?
- De ce nu l-aș păstra? - Trebuie să lași aici inelul, Bilbo.
E chiar așa de greu?
Nu...
Și da.
Nu-mi vine să mă despart de el.
E al meu! Eu l-am găsit! A venit la mine!
- Nu e cazul să te înfurii. - E numai din vina ta!
E al meu.
E doar al meu!
Neprețuitul meu! Neprețuit?
Cândva i-a spus așa și altcineva...
Ce te privește pe tine ce fac cu lucrurile mele?
Cred că inelul a fost al tău îndeajuns de mult.
- Îl vrei pentru tine! - Bilbo Baggins!
Nu mă confunda cu vreun scamator de bâlci!
Nu urmăresc să te jefuiesc.
Vreau doar să te ajut.
Ți-am fost prieten în toți acești mulți ani.
Ai încredere în mine, așa cum ai mai avut.
Desparte-te de el.
Ai dreptate, Gandalf.
Inelul trebuie să fie al lui Frodo.
E târziu. Am drum lung de străbătut.
Da, e timpul...
Bilbo... Inelul ți-a rămas în buzunar. Da...
M-am gândit cum să-mi închei cartea:
Și a trăit mulți ani fericiți, până la sfârșitul zilelor...
Sunt sigur că așa va fi, prieten drag.
Rămas-bun, Gandalf!
Cu bine, dragă Bilbo!
Drumu-n jos la vale duce...
Până când ne vom întâlni din nou...
E al meu. Numai al meu!
Neprețuitul meu!
Ghicitori în întuneric...
Bilbo!
Neprețuitul meu...
Neprețuit...
A plecat, nu-i așa?
A vorbit atât de mult despre plecare,
încât nu mai credeam că o s-o facă.
Gandalf...
Inelul lui Bilbo!
S-a dus să stea la elfi.
Ți-a lăsat ție Fundătura.
Împreună cu toate bunurile lui.
Inelul e al tău acum.
Nu-l ține la vedere. - Unde pleci?
- Trebuie să rezolv niște treburi. - Ce treburi?
- Sunt întrebări care caută răspuns. Dar abia ai venit!
Nu înțeleg.
Nici eu.
Ține-l bine ascuns.
Ține-l la loc sigur.
Comitat!
Baggins!
Anul 3434 al Celui de-al Doilea Ev...
Hronicul domniei lui Isildur, Înaltul rege din Gondor,...
și povestea Inelului Puterii, istorisită chiar de rege...
A venit la mine.
Inelul Suveran. El va fi simbolul domniei mele...
Soarta tuturor celor din stirpea mea va fi legată de soarta lui,...
căci nu voi risca nicicând să fac vreun rău Inelului...
E neprețuit pentru mine,...
deși l-am dobândit cu prețul unei mari suferințe...
Însemnele de pe el încep să pălească...
Literele, ca de flacără cândva, aproape au dispărut...
A rămas misterul pe care doar focul îl mai poate desluși acum...
Comitat...
Baggins...
Aici nu e nici un Baggins. Toți sunt de fel din Hobbiton.
Într-acolo.
Să-mi vindec inima și să-mi înec durerea
Ploaia poate cădea și vântul poate să bată
Dar continuă să fie
Multe mile de mers
Dulce este sunetul ploii ce toarnă
Și râul ce curge De pe deal spre câmpie
Mai bun ca ploaia ori susurul pârâului
Este o halbă cu bere în acest Took
Se aude că niște oameni stranii trec prin Comitat.
Pitici și alte lichele fără de căpătâi.
Războiul mocnește.
Munții colcăie de goblini.
De departe toate acestea sunt basme și povești pentru copii.
Ați început să vorbiți ca bătrânul Bilbo Baggins. Spiritual a fost.
Tânărul domn Frodo de aici este spiritual.
Și mândru de asta.
-Noroc, Gaffer. -Noroc.
Nu ține de grija noastră ce se întâmplă dincolo de hotarele noastre
Ține-ți nasul în afara necazului, și nici un necaz nu va veni la tine
- Noapte bună flăcăi. - Noapte bună.
Noapte bună, dulce fată a berii de aur.
Vezi cui îi vorbești dulce!
Nu te îngrijora Sam. Rosie recunoaște un idiot atunci când îl vede.
Zău?
- Noapte bună, Sam. - Noapte bună, domnișorule Frodo.
E ascuns cum se cuvine? E la loc sigur?
Ce faci?!
Întinde mâna, Frodo!
E rece.
Ce vezi?
Vezi ceva?
Nu, nimic.
Nu e nimic.
Stai...
Sunt niște înscrisuri.
Par litere elfice. Nu le pot citi.
Puțini sunt cei ce pot.
Însemnele sunt în limba din Mordor, pe care nu o voi rosti aici.
Mordor!
În limba obișnuită ar suna cam așa:
Un inel care pe toate
să le-adune, să le găsească,...
să le ferece și-n întunecime
să le stăpânească...
Acesta e Inelul Suprem,
făurit de Sauron, Seniorul Întunericului, în hăurile Muntelui de Foc.
Cel pe care Isildur l-a luat chiar de pe mâna lui Sauron.
Și pe care apoi l-a găsit Bilbo...
-În grota lui Gollum. -Da.
Timp de 60 de ani, Inelul a stat neștiut în mâinile lui Bilbo,
dându-i ani lungi de viață, făcându-l să nu cunoască bătrânețea.
Dar lucrurile s-au schimbat acum. În Mordor, Răul scoate capul din nou.
Inelul s-a trezit la viață.
A auzit chemarea stăpânului său.
Dar a fost nimicit! Sauron a fost nimicit!
Nu, Frodo.
Duhul lui Sauron a supraviețuit.
Forța lui își trage seva din puterea Inelului, iar acesta a dăinuit.
Sauron s-a întors.
Orcii lui sunt tot mai numeroși.
Fortăreața lui de la Barad-dur e reconstruită în Mordor.
Lui Sauron îi mai trebuie doar acest Inel
pentru a aduce iar tenebrele peste toate meleagurile.
Și îl caută.
Îl caută fără răgaz. Toate gândurile lui sunt îndreptate spre el.
Căci, mai presus de orice,
Inelul jinduiește să se întoarcă în mâna stăpânului său.
Inelul și Seniorul Întunericului
sunt unul și același.
Frodo,
nu trebuie să-l găsească niciodată!
Prea bine! O să-l punem la adăpost sigur.
Și n-o să mai vorbim nicicând despre el.
Nimeni altcineva nu știe că e aici, nu-i așa?
Nu-i așa, Gandalf?
Mai știa cineva că Bilbo avea Inelul.
L-am căutat pretutindeni pe acel Gollum.
Dar dușmanul l-a găsit primul.
Nu știu cât l-au torturat,
dar, printre urlete și vorbe fără șir au deslușit două cuvinte...
Comitat!
Baggins!
Comitat.
Baggins. Dar asta o să-i îndrume încoace!
Cine-i acolo?
Ia-l, Gandalf!
- Ia-l! - Nu.
- Trebuie! - Nu mi-l poți oferi!
- Ți-l dau ție! - Nu mă ispiti, Frodo!
Nu cutez să-l iau
nici măcar pentru a-l ține în păstrare.
Trebuie să înțelegi, Frodo...
L-aș putea folosi din dorința curată de a face bine.
Dar, prin mine, ar căpăta puteri prea mari și prea cumplite și pentru a fi imaginate.
- Dar nu poate rămâne în Comitat! - Nu.
Nu, nu poate.
Ce trebuie să fac?
- Trebuie să pleci. Și imediat. - Unde? Unde să merg?
Pleacă din Comitat. Mergi în satul Bree.
Bree.
Tu ce vei face? O să te aștept la Bree,
la hanul "Poneiul în două picioare".
- Și acolo Inelul va fi în siguranță - Nu știu, Frodo.
Nu am nici un răspuns.
Trebuie să vorbesc cu mai marele ordinului meu.
E înțelept și puternic. Ai încredere în mine. El va ști ce e de făcut.
Va trebui să lași în urmă numele de Baggins.
N-ai fi în siguranță purtându-l dincolo de hotarele Comitatului.
Călătorește numai ziua. Și stai departe de drumuri umblate!
Pot străbate Comitatul de-a curmezișul destul de ușor.
Dragul meu Frodo...
Hobbiții sunt, cu adevărat, niște ființe uluitoare.
Poți să înveți totul despre obiceiurile lor într-o lună.
Cu toate astea, după o sută de ani,
încă te pot lua prin surprindere.
Jos!
Mărturisește tot, Sam Gamgee! Trăgeai cu urechea?
Nu trăgeam defel cu urechea! Tundeam iarba de sub fereastră.
E cam târziu să aranjezi straturile de flori!
- Am auzit voci... - Ce ai auzit? Vorbește!
Nimic important.
Am auzit ceva despre un inel, un senior întunecat și sfârșitul lumii...
Vă rog, domnu' Gandalf, nu-mi faceți rău! Nu mă preschimbați în ceva nefiresc!
Nu?
Poate n-o s-o fac.
M-am gândit la ceva mult mai potrivit pentru tine.
Hai, Sam! Ține pasul!
Fiți cu băgare de seamă amândoi!
Dușmanul are multe iscoade
în slujba lui: păsări, animale...
E în siguranță?
Să nu-l pui în deget niciodată,
căci iscoadele lui Sauron vor fi atrase de puterea lui.
Nu uita: Inelul încearcă să ajungă
înapoi la stăpânul lui.
El vrea să fie găsit.
Asta e!
Ce să fie?
Încă un pas și voi fi mai departe
de casă decât am fost vreodată.
Hai, Sam!
Amintește-ți vorbele lui Bilbo:
E treabă primejdioasă să ieși pe ușă...
Ajungi să mergi pe drum și, dacă nu ești atent,...
nu se știe unde te vor purta picioarele...
Sam.
Pădurea Elfilor.
Se îndreaptă spre portul de dincolo de Turnurile Albe.
Către Refugiul Cenușiu.
Ei părăsesc Pământul de Mijloc.
Și nu se mai întorc.
Nu știu de ce...
mă întristează.
Oriunde mă întind este o rădăcină mare și murdară înfiptă în spatele meu.
Doar închide ochii...
și imaginează-ți că ești în patul tău...
cu o saltea moale și o pernă de puf atrăgătoare.
Nu merge, d-le. Frodo.
Nu o să fiu niciodată în stare să dorm aici afară.
Nici eu, Sam.
Fumuri se înalță deasupra Muntelui de Foc.
E deja târziu,
iar Gandalf cel Sur vine la Isengard,
să-mi ceară sfat.
De aceea ai venit, nu-i așa?
- Vechiul meu prieten. - Saruman.
- Ești sigur de toate astea? - Fără urmă de îndoială.
Deci Inelul Puterii a fost găsit!
În toți acești ani, a fost în Comitat.
- Chiar sub nasul meu! - Dar tu nu ai știut să vezi.
Dragostea ta pentru jumătățile de ființă ți-a încețoșat mințile.
Dar avem timp destul să ne împotrivim lui Sauron, dacă ne mișcăm iute.
Timp?
Cât timp crezi că mai avem?
Sauron și-a recăpătat mare parte din forțele de pe vremuri.
Încă nu poate prinde formă,
dar duhul lui nu și-a pierdut nimic din putere.
Prizonier în fortăreața lui, Stăpânul din Mordor vede tot.
Privirea lui răzbate dincolo de nori, întuneric, pământ sau trupuri.
Știi despre ce vorbesc, Gandalf.
Un Ochi imens, lipsit de gene, înconjurat de flăcări.
Ochiul lui Sauron...
Adună în preajma lui tot ce e malefic.
Foarte curând, oștirea lui va fi îndeajuns de puternică
pentru a ataca Pământul de Mijloc.
Știi tu asta?
De unde?
Am văzut.
Globul de cristal e o unealtă periculoasă, Saruman.
De ce?
De ce ne-am teme să-l folosim?
Nu se știe unde sunt pietrele atotvăzătoare care s-au pierdut.
Nu putem ști cine mai privește.
E mai târziu decât ți-ai fi închipuit.
Oștirea lui Sauron s-a pus deja în mișcare.
- Cei Nouă au părăsit Minas Morgul. - Cei Nouă?
Au traversat râul Isen în ziua miezului de vară,
deghizați în călăreți în negru.
- Au ajuns în Comitat? - Vor găsi Inelul.
Și îl vor ucide pe cel ce îl poartă.
Frodo!
Doar nu crezi că un hobbit i se poate împotrivi lui Sauron?
Nu există nici unul capabil de așa ceva.
În fața puterilor Mordor-ului
nu poate exista victorie.
Trebuie să ne alăturăm lor, Gandalf.
Trebuie să ne alăturăm lui Sauron.
Așa ar fi înțelept, prietene.
Spune-mi,
prietene...
Când a renunțat Saruman cel Înțelept la judecată și a ales sminteala?
Ți-am oferit șansa să mă ajuți de bunăvoie,
dar ai ales calea suferinței!
Domnu' Frodo?
Frodo? Frodo!
- Credeam că v-am pierdut. - Ce tot spui acolo?
- Gandalf mi-a spus ceva. - Ce ți-a spus?
Nu cumva să-l pierzi, Sam Gamgee!... Și n-am de gând să pățesc asta.
Nici n-am ieșit din Comitat. Ce ar putea să se întâmple?
- Frodo!
- Merry, e Frodo Baggins. - Bună.
Dă-te jos de pe el!
Haide, Frodo.
Ce înseamnă toate astea?
- Ai dat iama în recolta lui Maggot! - Da.
Vino înapoi!
Pleacă de pe pământul meu!
O să vezi tu când te-oi prinde!
Nu înțeleg de ce e așa de furios. Sunt doar niște morcovi.
Și câteva verze.
Și sacii de cartofi pe care i-am furat săptămâna trecută.
- Și ciupercile, săptămâna cealaltă. - Da, Pippin.
Ideea era că reacționează cam exagerat.
Fugiți!
A fost cât pe-aci!
Cred că mi-am rupt ceva.
Să ai încredere într-un Brandybuck și-un Took!
Ce e? Era doar o scurtătură.
Scurtătură către ce? Ciuperci!
E a mea!
E frumoasă, Merry.
Uite una frumoasă, Sam!
Cred că ar trebui să ieșim de pe drum.
Ieșiți de pe drum!
Repede!
Liniște!
Ce a fost asta?
Vezi ceva?
Nu, nimic.
Ce se întâmplă?
Călărețul negru căuta ceva. Sau pe cineva...
Frodo?
Jos!
Trebuie să ies din Comitat.
Eu și Sam trebuie să ajungem la Bree.
Bine.
Bucklebury Ferry! Veniți cu mine!
Fugiți!
Pe aici! După mine!
Fugiți!
Dezleagă funia, Sam!
Frodo!
Fugi, Frodo!
- Frodo! - Repede!
Frodo, hai odată!
- Hai! Mai repede! - Sari!
Cât e până la cea mai apropiată trecătoare? Podul Brandywine. 20 de mile.
Haideți!
Ce vreți? Mergem la "Poneiul în două picioare".
Hobbiți! Și încă patru!
Și mai mult de atât, sunteți din Comitat după vorbă. - Ce vă aduce la Bree?
- Vrem să stăm la han. Treburile noastre ne privesc numai pe noi.
Desigur, tinere domn. N-am vrut să vă supăr.
Dar trebuie să pun întrebări, după lăsarea întunericului.
Se-aude zvon că ar umbla pe-aici niște străini ciudați.
Nu poți fi niciodată prea precaut.
La o parte! Uită-te pe unde mergi!
Scuzați-mă...
Bună seara, tineri domni! Ce pot face pentru voi?
Dacă doriți, avem camere pentru
hobbiți foarte plăcute. Domnule...?
Underhill. Mă numesc Underhill.
Underhill... Suntem prieteni ai lui Gandalf cel Sur.
- Îi puteți spune că am sosit. - Gandalf?
Gandalf.
Da!
Îmi amintesc de el.
În vârstă, cu barbă surălși o păărie țuguiată.
Nu l-am văzut de șase luni.
Acum ce facem?
O să vină,
Sam.
La o parte din calea mea!
- Ce e asta?
- Asta, prietene, se numește halbă.
Se aduce în halbe?
- Mă duc să iau una. - Ai băut deja o jumătate!
Tipul ăla nu face altceva decât să se holbeze la tine, de când am venit.
Scuzați-mă...
Cine este omul acela din colț?
Unul dintre Pribegi, oamenii aceia primejdioși care străbat sălbăticiile
Nu-i știu numele adevărat, dar pe aic este cunoscut drept Pas Mare.
Pas Mare...
Baggins...
Baggins? Sigur că știu un Baggins!
E chiar acolo. Frodo Baggins.
E vărul meu. Văr primar din partea mamei
și văr de-al doilea...
- Pippin! - Ușurel...
Nu te poți ascunde...
Te văd.
Nu există viață
în pustiu.
Doar...
moarte.
Atragi prea mult atenția asupra ta, domnule Underhill...
Ce dorești?
Mai multă prudență. Ceea ce duci cu tine nu e un fleac.
- Nu duc nimic. - Desigur.
Și eu pot evita să fiu văzut, dar
să dispari cu totul e un talent rar.
Cine ești?
- Ți-e teamă? - Da.
Nici pe departe cât ar trebui. Știu ce e pe urmele tale.
Dă-i drumul sau o să ai de-a face cu mine, lunganule!
Ești tare îndrăzneț, pentru un hobbit Dar asta nu o să te scape.
Nu îl mai poți aștepta pe vrăjitor, Frodo.
Ei se apropie.
Ce sunt?
Au fost cândva oameni.
Mari regi ai oamenilor.
Apoi Sauron i-a prins în mreje. Le-a dat nouă Inele ale Puterii.
Orbiți de lăcomie, ei le-au luat fără să stea pe gânduri.
Apoi Întunericul i-a acaparat, unul câte unul.
Acum sunt sclavii puterii lui.
Ei sunt Nazgul.
Duhurile Inelului... Nici vii, nici morți.
Ei simt în fiece clipă
prezența Inelului,
sunt atrași de puterea lui. Nu vor înceta nici o clipă să te hăituiască.
- Unde ne duci? - În Ținutul Pustietății.
De unde știm că Pas Mare ăsta e un prieten al lui Gandalf?
Mă gândesc că o slugă a dușmanului ar trebui să arăte sinistru...
- ...și să pută. - Pute suficient.
Nu avem de ales. Trebuie să ne încredem în el.
Unde ne duce? La Rivendell, jupâne Gamgee.
La casa lui Elrond.Ați auzit? Rivendell!
O să-i vedem pe elfi!
Domnilor! Facem popas doar la lăsarea nopții.
- Și micul dejun? - L-ai luat deja.
Pe primul, da. Dar al doilea?
Nu cred că a auzit de al doilea mic dejun, Pip.
De prânz, de ceaiul de după-amiază, de cină și cina târzie?
- De ele știe, nu-i așa? - Eu nu mi-aș pune mari speranțe.
Pippin!
Ce mănâncă când nu pot avea un Hobbit?
Cine este ea?
Această femeie din cântecul tău.
E domniță din Luthien.
O fată-Elf ce și-a dăruit dragostea ei lui Beren, un muritor.
Ce s-a întâmplat cu ea?
A murit.
Dormi, Frodo.
Puterile Isengard-ului așteaptă porunca ta,
Sauron, Senior al Pământului!
Făurește-mi o armată demnă de Mordor.
Care sunt ordinele Mordor-ului, Stăpâne? Ce poruncește Ochiul?
Avem multă treabă.
Copacii sunt viguroși, Stăpâne. Au rădăcini adânci.
Doborâți-i pe toți!
Aici a fost cândva marele turn de pază al lui Amon Sul.
Rămânem aici peste noapte.
Astea sunt pentru voi. Țineți-le tot timpul aproape.
Mă duc să arunc o privire primprejur.
Stați aici!
Roșia mea a plesnit.
- Îmi dai niște costiță?
- Vrei o roșie, Sam?
- Ce faceți?! - Roșii, cârnați, costiță prăjită.
- Ți-am păstrat și ție. - Stingeți focul, nesăbuiților!
Îmi place! Cenușă pe roșia mea!
Fugiți!
Înapoi, demoni!
Frodo!
Sam...
Pas Mare!
Ajută-l! A fost înjunghiat cu un pumnal Morgul.
Nu am știință să tămăduiesc așa ceva. Are nevoie de leacurile elfilor.
Repede!
Mai e drum de șase zile până la Rivendell! N-o să reziste atâta!
Fii tare, Frodo!
Gandalf!
Uite, Frodo. Sunt trolii d-lui Bilbo.
Domnu' Frodo? E tot mai rece!
O să moară?
O să treacă în Tărâmul Umbrelor. O să devină o nălucă, asemenea lor.
- Se apropie! - Sam, știi cum arată planta athelas
- Athelas? - Frunza-regelui.
E o iarbă de leac.
Ar putea să încetinească efectul otrăvii. Grăbește-te!
Ce e asta? Un Pribeag luat prin surprindere?
Frodo!
Sunt Arwen. Am venit să vă ajut.
Ascultă-mi glasul...
Întoarce-te spre Lumină...
Cine e?
Frodo!
- E o elfă. - Se stinge...
N-o să mai reziste mult.
Trebuie să-l ducem la tatăl meu.
- Vă caut de două zile. - Unde îl duci?
Sunt cinci Călăreți Negri pe urmele voastre. Nu știu unde sunt ceilalți patru.
Rămâi cu hobbiții. O să vă trimit cai.
Eu călăresc cel mai rapid. Îl duc eu.
E primejdie mare pe drum.
Ce spun?
Dacă reușesc să trec râul,
puterea poporului meu îl va apăra.
Nu mă tem de ei.
Arwen, du-l cât poți de repede.
Și nu privi înapoi!
Ce faci? Călăreții Negri sunt prin preajmă!
Lasă-l pe jumătate-de-om!
Dacă îl vreți, veniți să-l luați!
Nu!
Nu, Frodo!
Nu renunța, Frodo!
Nu acum!
Harul pe care mie mi l-ai dat
trece-i-l acum lui.
Cruță-i viața!
Salvează-l.
- Unde sunt? - În casa lui Elrond.
Și e ora zece, în dimineața zilei de 24 octombrie, dacă vrei să știi cu adevărat.
- Gandalf! - Da, sunt aici.
Iar tu ești norocos că te afli tot aici.
Câteva ceasuri să mai fi trecut și n-am mai fi putut face nimic pentru tine.
Dar ai tărie în tine, nu glumă, dragul meu hobbit.
Ce s-a întâmplat, Gandalf?
- De ce n-ai venit la întâlnire? - Îmi pare rău, Frodo.
Am fost reținut.
Prietenia lui Saruman nu e lucru de care să poți scăpa lesne.
O mișcare greșită cheamă o alta. S-a sfârșit!
Supune-te puterii Inelului
sau vei fi distrus!
Există un singur Stăpân al Inelului.
O singură ființă îl poate supune vrerii sale.
Și acest Stăpân nu-și împarte puterea cu nimeni.
Așadar, ai ales moartea!
Gandalf? Ce este?
Nimic, Frodo...
Frodo!
- Sam! - Ce binecuvântare! Te-ai trezit!
Sam aproape că nu s-a clintit de la căpătâiul tău.
Am fost tare îngrijorați. Nu-i așa, domnu' Gandalf?
Slăvite fie harurile lui Elrond! Începi să te pui pe picioare.
Bine ai venit la Rivendell, Frodo Baggins!
- Bilbo! - Salutare, Frodo, flăcăule!
Bilbo.
Într-acolo și din nou înapoi:
Povestea unui hobbit..., de Bilbo Baggins...
E minunat!
Am vrut să mă întorc să mai văd o dată
minunile Codrului Întunecat,
Târgul Lacului, Muntele Singuratic...
Dar îmi pare că, într-un târziu, bătrânețea m-a ajuns din urmă.
Comitatul. Îmi lipsește Comitatul...
Toată copilăria am visat cu ochii deschiși că eram în altă parte.
Plecat cu tine, în vreuna din aventurile tale.
Dar propria mea aventură s-a dovedit a fi cu totul altfel...
Eu nu sunt ca tine, Bilbo.
Băiatul meu drag!
- Ce am uitat oare? - Ți-ai și strâns lucrurile?
- Nu strică să fii gata de drum.
- Dar voiai să-i vezi pe elfi! - Așa e.
- Mai mult decât orice altceva.
Da. Doar că...
Am făcut ceea ce voia Gandalf, nu?
Am adus Inelul tocmai aici, la Rivendell. Mă gândeam că,
acum că te-ai mai întremat, o s-o luăm din loc.
Spre casă.
Ai dreptate, Sam.
Am făcut ceea ce trebuia să facem.
Inelul va fi în siguranță aici, în Rivendell.
Sunt gata s-o pornesc spre casă.
Încep să-i revină puterile.
Rana aceea nu se va vindeca deplin niciodată. O va avea tot restul vieții.
A adus Inelul cale atât de lungă!
A dovedit o cutezanță ieșită din comun, pentru un hobbit.
A fost o povară pe care n-ar fi trebuit nicicând s-o poarte.
- Nu-i mai putem cere nimic lui Frodo - Dușmanul se pune în mișcare.
La Răsărit, Sauron își adună oștirile Vrea să cucerească Rivendell-ul.
Îmi spui că Saruman ne-a trădat.
Aliații noștri sunt tot mai puțini.
Trădarea lui merge mai departe decât ai tu știință.
Saruman a încrucișat orci cu goblini. Creează o armată în Isengard.
O armată ce rabdă lumina soarelui și se poate deplasa cu mare repeziciune.
O armată care se poate deplasa sub lumina soarelui și poate acoperi distanțe mari cu rapiditate.
Saruman vine să ia Inelul.
Puterea elfilor nu-i poate sta împotrivă.
Nu ne putem lupta deodată cu Mordor-ul și cu Isengard-ul!
Gandalf...
Inelul nu poate rămâne aici.
Primejdia aceasta pândește tot Pământul de Mijloc.
Ei trebuie să decidă cum îi vor pune capăt.
Vremea elfilor a trecut. Poporul meu părăsește aceste meleaguri.
Spre cine vă veți îndrepta, după plecarea noastră? Spre gnomi?
Ei visează numai bogății. Nu le pasă defel de necazurile altora.
În oameni trebuie să ne punem acum speranțele.
În oameni?
Oamenii sunt slabi. Seminția lor s-a vlăguit.
Sângele Numenor-ului s-a risipit, iar mândria și onoarea lui au fost uitate.
Din cauza oamenilor a dăinuit Inelul!
Am fost acolo, Gandalf.
Am fost acolo, acum trei mii de ani...
Când Isildur a luat Inelul.
Am fost de față în ziua în care puterea oamenilor a dat greș.
Repede, Isildur! După mine!
L-am dus pe Isildur în inima Muntelui de Foc,
acolo unde fusese făurit Inelul, singurul loc unde putea fi distrus.
Aruncă-l în flăcări!
- Distruge-l! - Nu.
Isildur!
S-ar fi putut sfârși atunci, dar Răului i s-a îngăduit să trăiască.
Isildur a păstrat Inelul. Stirpea regală s-a stins.
Nu mai există vigoare în lumea oamenilor.
- Nu sunt uniți, n-au un conducător. - Există un om care i-ar putea uni.
Cineva care ar putea revendica tronul din Gondor.
A renunțat la drumul acesta acum foarte mult timp.
A ales calea pribegiei.
Tu nu ești Elf.
Oamenii din sud sunt binevenți aici.
- Cine ești? - Sunt prieten cu Gandalf cel Sur.
Deci suntem aici cu un scop comun...
prietene.
Frânturile lui Narsil...
Spada care a tăiat degetul pe care Sauron purta Inelul.
E încă ascuțită!
E o simplă moștenire din bătrâni.
De ce te temi de trecut?
Ești urmașul lui Isildur, nu Isildur însuși.
Nu ești legat de destinul lui.
Prin venele mele curge același sânge.
Aceeași slăbiciune...
Va veni vremea ta.
Vei avea de înfruntat același demon. Dar tu îl vei înfrânge.
Umbra nu s-a întins până aici.
-a pus stăpânire pe tine... Nici pe mine.
Îți amintești prima noastră întâlnire?
Credeam că am adormit și m-am rătăcit într-un vis.
Au trecut mulți ani de atunci.
Atunci nu te împovărau grijile de azi.
Îți amintești ce ți-am spus?
Ai spus că îți legi soarta de a mea,
renunțând la nemurirea poporului tău.
Și îmi respect cuvântul.
Prefer să trăiesc o viață alături de tine,
decât să înfrunt eternitatea de una singură.
Aleg viața de muritor.
- Nu mi-l poți da mie! - Eu singură decid cui i-l dau.
La fel ca și inima mea.
Străini de pe meleaguri îndepărtate, prieteni vechi...
Ați fost chemați aici pentru a riposta la amenințarea din Mordor.
Pământul de Mijloc e la un pas de a fi nimicit. Nimeni nu-l poate scăpa
Trebuie să vă uniți sau veți pieri.
Soarta tuturor semințiilor e legată de acest blestem.
Arată-ne Inelul, Frodo!
Așadar, e adevărat!
Într-un vis...
mi s-a arătat cerul de la răsărit întunecându-se...
dar spre apus zăbovea o lumină palidă.
O voce a strigat:
Blestemul vostru este lângă voi.
Nenorocirea lui Isildur este găsită...
Nenorocirea lui Isildur.
Boromir!
Niciodată până acum nu-a existat un glas care să rostească cuvintele acelei limbi aici în Imladris.
Nu-ți cer iertarea, Stăpâne Elrond...
pentru că Limbajul Negru din Mordor...
încă poate fi auzit...
în fiecare loc de la apus!
Inelul este în întregime un rău.
E un dar.
Un dar din partea dușmanilor din Mordor.
De ce să nu-l folosim?
Vreme îndelungată, tatăl meu, Regele din Gondor,
a ținut la distanță primejdia din Mordor.
Cu sângele poporului nostru a fost plătită liniștea popoarelor voastre.
Dați-i Gondorului arma vrăjmașului! Lăsați-ne s-o folosim împotriva lui!
Nu-l puteți folosi în folosul vostru. Nimeni dintre noi nu poate.
Inelul ascultă doar de vrerea lui Sauron. Nu are nici un alt stăpân
Ce știe un Pribeag despre astfel de lucruri?
Nu este un Pribeag oarecare!
Acesta este Aragorn, fiul lui Arathorn.
Îi datorezi supunere.
Aragorn...
El e urmașul lui Isildur?
Și urmaș la tronul Gondor-ului.
Ia loc, Legolas.
Gondor-ul nu are rege.
Nici nu are trebuință de un rege!
Aragorn are dreptate. Nu putem folosi Inelul.
Există o singură scăpare.
Inelul trebuie distrus.
Ce mai așteptăm, atunci?
Gimli, fiu al lui Glóin, Inelul nu poate fi distrus
de nici un obiect făurit de mâinile noastre.
Inelul s-a născut în văpăile Muntelui de Foc.
Doar acolo poate fi distrus.
Trebuie dus în inima Mordor-ului
și aruncat înapoi în flăcările Hăului de unde a ieșit odinioară.
Unul dintre voi
trebuie să facă asta.
Nu poți să intri așa, pur și simplu, în Mordor!
Porțile lui negre ca noaptea nu sunt păzite doar de orci.
Acolo, Răul nu doarme nicioată.
Ochiul cel Mare veghează mereu cu strășnicie.
E un ținut arid, pustiit,
ciuruit de focuri și acoperit de cenușă și praf.
Aerul însuși e acolo doar fum otrăvit.
Nici cu zece mii de oameni nu poți pătrunde acolo. E o nebunie!
N-ai auzit nimic din ce a spus Stăpânul Elrond?
- Inelul trebuie distrus. - Și crezi că tu o poți face!
Și, dacă dăm greș, ce se va întâmpla când Sauron va pune iar mâna pe Inel?
Prefer să mor, decât să văd Inelul în mâinile unui elf!
Nimeni nu are încredere în elfi!
Nu înțelegi? În timp ce ție îți arde de sfadă, puterea lui Sauron crește!
Nimeni nu va putea scăpa de ea! Veți fi cu toții nimiciți!
Îl duc eu.
Îl duc eu!
Duc eu Inelul în Mordor.
Deși...
Nu știu drumul până acolo.
O să te ajut să duci povara asta, Frodo Baggins,
atâta timp cât îți este dat s-o duci.
Dacă viața sau moartea mea îți pot fi sprijin,
voi fi alături de tine.
Bizuie-te pe spada mea!
Și pe arcul meu!
Și pe securea mea!
Soarta noastră, a tuturor, e în mâinile tale, micuțule.
Dacă aceasta este, într-adevăr, vrerea acestui Sfat,
Gondor-ul o va duce la îndeplinire.
Domnu' Frodo nu pleacă fără mine! Nu-i cu putință să fiți despărțiți,
nici măcar când el e chemat la un sfa tainic la care tu n-ai fost poftit.
Mergem și noi cu el!
Va trebui să ne legați ca să ne împiedicați s-o facem!
Aveți nevoie de ființe inteligente pentru acest soi de...
misie...
însărcinare...
treabă.
Atunci, tu n-ai ce căuta acolo, Pip.
Nouă tovarăși...
Așa să fie!
Voi veți fi Frăția Inelului!
Grozav!
Unde mergem?
Ea a vrut să-și protejeze copilul.
S-a gândit că în Rivendell ar trebui să fii în siguranță.
În inima ei, mama ta a știut că vei fi vânat toată viața.
Și niciodată nu vei scăpa de ce ți-a fost gărăzit.
Priceperea elfilor poate căli sabia regilor...
însă numai tu ai puterea să o mânuiești.
Nu am vrut această putere.
Niciodată nu am vrut-o.
Ești ultimul urmaș al acestei seminții. Nu mai există altul.
Vechea mea spadă... Sting.
Ia-o!
- E atât de ușoară! - Da. E făcută de fierarii elfilor.
Tăișul ei capătă o strălucire azurie când sunt orci prin preajmă.
În astfel de vremuri, băiete drag, trebuie să ai mare grijă.
Uite un lucrușor tare frumos.
Mithril!
E ușor ca un fulg și dur ca solzii dragonilor.
Să te ajut să ți-o pui. Vino!
Vechiul meu inel!
Mi-ar plăcea neînchipuit de mult
să-l mai ating o ultimă oară.
Îmi pare rău că am adus năpasta asta asupra ta, băiete.
Îmi pare rău că trebuie să duci povara asta.
Îmi pare rău pentru tot...
Purtătorul Inelului pornește în căutarea Muntelui de Foc.
Pentru voi ce mergeți cu el nici-un legământ...
nici-o piedică nu vă poate opri pentru a merge mai departe.
Rămas bun. Urmăriți-vă scopul.
Fie ca binecuvântările Elfilor și ale Oamenilor...
și ale celor Liberi să fie cu voi.
Frăția îl așteaptă pe Purtătorul Inelului.
Gandalf, Mordor este la stânga sau la dreapta?
La stânga.
O s-o ținem așa, mergând spre Apus de Munții Pâcloși, timp de 40 de zile
Dacă norocul e de partea noastră, vom mai prinde deschis Pasul Rohan.
De acolo, o vom coti spre Soare-Răsare, către Mordor.
Bine! Foarte bine!
- Mișcă-ți picioarele! - Bravo, Pip!
- Arăți bine, Pippin. - Mulțumesc.
Mai repede!
Dacă vrea cineva să afle părerea mea, deși nu pare nimeni interesat,
eu zic că am ales drumul cel lung.
Gandalf, putem traversa munții prin Minele din Moria.
Vărul meu Balin ne va primi împărătește.
Gimli, n-aș lua drumul Moriei decât dacă n-aș avea nici o altă cale
Îmi pare rău!
Prinde-l!
- În numele Comitatului! - Ține-l, Merry!
Domnilor, este suficient.
Mi-ai prins mâna!
- Ce e aia? - E doar un fuior de nor.
Se mișcă repede.
Împotriva vântului.
- Crebaini din Țara Negurilor! - Ascundeți-vă!
- Repede! - La adăpost!
Iscoadele lui Saruman!
Trecătoarea din sud e privegheată.
Va trebui să ne îndreptăm spre Trecătoarea din Caradhras.
Frodo!
Boromir!
Ce soartă stranie... Să îndurăm atâta teamă și îndoieli,
din pricina unui lucrușor atât de mic.
Atât de mărunt...
Boromir!
Dă-i Inelul lui Frodo!
Cum dorești.
Mie nu-mi pasă.
Așadar, Gandalf, încerci să-i treci munții pe la Caladhras...
Și, dacă și încercarea asta va da greș, unde te vei duce?
Dacă muntele te va învinge,
o să riști un drum și mai primejdios?
Se aude o voce înfricoșătoare.
E Saruman!
Încearcă să prăvălească muntele peste noi!
- Gandalf, trebuie să ne întoarcem! - Nu!
Trebuie să coborâm de pe munte!
O luăm spre Pasul Rohan, apoi pe drumul spre Răsărit, către orașul meu!
Pasul ăsta ne duce prea aproape de Isengard!
Dacă nu putem trece peste munte, s-o luăm pe dedesubt.
Să traversăm prin Minele din Moria.
Moria... Te temi să intri în minele acelea.
Gnomii au săpat acolo cu prea mare lăcomie și prea în afund
Știi ce au trezit în adâncurile din Khazad-dum:
Umbre și foc.
Să hotărască Purtătorul Inelului.
Nu mai putem rămâne aici!
Hobbiții pot muri.
Frodo?
O vom lua prin mine.
Așa să fie!
Frodo, vino și ajută un om bătrân.
Cum stai cu umerii?
- Mai bine decât au fost. - Și Inelul?
Simți cum îi crește puterea, nu-i așa?
O simt și eu. Trebuie să fii prevăzător acum.
Răul se va trage în tine din afara Frăției.
Mă tem, că și din interiorul ei.
- Atunci în cine să mă încred? - Trebuie să ai încredere în tine.
Ai încredere în propriile tale puteri.
- Ce vrei să spui? - Sunt multe puteri în această lume...
pentru bine sau pentru rău.
Unele sunt mai mari decât mine.
Și împotriva unora din ele eu nu am fost încă încercat.
Zidurile...
din Moria.
Porțile piticilor sunt invizibile atunci când sunt închise.
Da, Gimli, nici proprii lor stăpâni nu le pot găsi dacă secretele lor sunt uitate.
De ce nu mă miră oare?
Bine, să vedem.
Ithildin...
Reflectă doar lumina stelelor și a lunii.
Scrie: "Porțile lui Durin, Seniorul Moriei".
- "Rostește, prietene, și intră". - Ce crezi că înseamnă asta?
E simplu. Dacă ești prieten, rostești parola și porțile se deschid.
Nu se întâmplă nimic.
Odinioară știiam toate vrăjile în toate limbile elfilor,
oamenilor și orcilor.
Atunci ce ai de gând să faci?
Dă-te cu capul de aceste uși, Peregrin Took!
Și dacă asta nu le sfărâmă...
și nu voi mai fi deranjat de întrebări prostești...
voi încerca să găsesc cuvintele cheie.
O mină nu e un loc potrivit pentru un ponei.
Nici chiar pentru unul atât de curajos ca Bill.
Cu bine, Bill! Hai, pleacă!
Nu-ți face griji, Sam. Știe drumul înapoi spre casă.
Nu tulbura apa!
Nu are nici un rost!
E o ghicitoare!
Rostește "prietene... și intră".
Cum se spune "prieten" în limba elfilor?
Mellon.
CÎn curând, stăpâne elf, vei cunoaște faimoasa ospitalitate a gnomilor.
Focuri vii, râuri de bere și hălci de carne friptă!
Acesta, prietene, e căminul vărului meu Balin.
Iar lumea îi spune "mină".
Mină!
Asta nu e mină, e un cavou.
Nu...
Nu!
Goblini...
S-o luăm spre Pasul Rohan. Nu trebuia să venim aici în ruptul capului!
Ieșiți de aici! Afară!
- Frodo! - Ajutor!
Pas Mare!
- Ajutor! - Ia-l de pe el!
Aragorn!
Frodo!
În mină!
- Legolas! - În grotă!
Fugiți!
Acum nu mai avem de ales.
Trebuie să înfruntăm bezna groasă a Moriei.
Fiți cu mare băgare de seamă!
Există lucruri mai vechi și mai cumplite decât orcii,
în străfundurile pământului.
Nu faceți zgomot! E drum de patru zile până dincolo de munte.
Să sperăm că prezența noastră va trece nebăgată în seamă.
Bogăția Moriei nu stă în aur...
sau pietre prețioase...
ci în mithril.
Bilbo avea o cămașă din zale de mithril de la Thorin primită.
- Asta un dar regesc a fost. - Da.
Niciodată nu i-am spus...
că valoarea ei era mai mare decât valoarea întregului Comitat.
Pippin!
Nu-mi amintesc de locul ăsta.
- Ne-am rătăcit? - Nu.
- Ba cred că da. - Gandalf meditează.
- Merry? - Ce e?
Mi-e foame.
E ceva acolo, jos! E Gollum.
- Gollum? - Ne urmărește de trei zile.
A fugit din temnița din Barad-dur?
A fugit... sau a fost lăsat să fugă.
Acum Inelul l-a adus aici.
Niciodată nu-și va înfrânge nevoia de-al avea.
Urăște și iubește Inelul așa cum se urăște și se iubește pe sine.
Viața lui Smeagol este o poveste tristă.
Da, cândva se numea Smeagol. Înainte de-al găsi Inelul.
Înainte de a-l face să-și piardă mințile.
Mare păcat că Bilbo nu s-a îndurat să-l omoare!
Îndurat?
Îndurarea a fost cea care i-a oprit mâna.
Mulți dintre cei ce trăiesc ar merita să moară.
Le poți da tu viața, Frodo?
Nu te grăbi să împarți judecata sau moartea.
Nici cei mai înțelepți dintre înțelepți nu pot prevedea totul.
Inima îmi spune că Gollum mai are încă de jucat un rol, bun sau rău,
înainte ca totul să se termine.
Îndurarea lui Bilbo s-ar putea să-și lase urma pe destinele multora.
Aș fi vrut ca Inelul să nu fi ajuns niciodată la mine
și nimic din toate astea să nu se fi întâmplat!
La fel își doresc toți cei ce trăiesc vremuri ca acestea. Dar nu le stă lor în putere să hotărască.
Tot ce putem hotărî este ce vom face cu timpul care ne-a fost dat.
Există multe alte forțe care nu dorm, în afară de cea a Răului.
Lui Bilbo i-a fost menit să găsească Inelul.
Ceea ce ar însemna că și ție ți-a fost menit să-l ai.
Și ăsta e un gând încurajator.
Asta este calea.
- Și-a amintit! - Nu.
Dar de aici vine un aer mai puțin puturos.
Dacă ai dubii, Meriadoc, ia-te întotdeauna după ce-ți spune nasul.
Risc să fac un strop de lumină.
Iată
Marele Regat și Oraș Subteran al gnomilor!
Nu oricui îi e dat să vadă asemenea priveliște, cu siguranță.
Gimli!
Nu!
Oh, nu.
Nu.
Aici își doarme somnul de veci Balin
fiul lui Fundin,
Seniorul Moriei...
Așadar, a murit...
E așa cum m-am temut.
Trebuie să plecăm. Nu putem zăbovi aici!
Au pus stăpânire pe pod și pe cea de-a doua sală...
Am pus drugii pe porți,
dar astanu-i va stăvili pentru mult timp...
Podeaua se zgâlțâie...
Bubuituri...
Bubuituri din adâncuri...
Nu putem ieși de aici...
O umbră se mișcă în întuneric.
Nu putem ieși...
Vin.....
Took, neghiobule!
Data viitoare, aruncă-te tu și scutește-ne de prostia ta!
Frodo!
Orci!
Înapoi! Stați lângă Gandalf!
Au un trol-de-peșteră cu ei.
Lăsați-i să vină!
În Moria mai e un gnom căruia încă îi bate inima în piept!
Încep să mă obișnuiesc cu treaba asta.
Frodo!
Aragorn! Aragorn!
Frodo!
Nu...
Trăiește!
Sunt teafăr. N-am pățit nimic.
Credeam că te-a ucis!
Lovitura aia ar fi răpus și un mistreț!
Se pare că hobbitul acesta ascunde lucruri nebănuite.
Mithril!
Ești plin de surprize, dle Baggins.
Către podul din Khazad-dum!
Pe aici!
De data asta ce arătare mai e?
Un Balrog...
Un demon din vremurile de demult.
Nici unul dintre voi nu e pe potriva acestui dușman.
Fugiți!
Repede!
Gandalf.
Arată-le drumul, Aragorn!
Podul e aproape.
Fă cum ți-am spus! Săbiile nu sunt de nici un folos aici
Gandalf!
Merry! Pippin!
Sam!
Nimeni nu aruncă pe sus un gnom!
Nu de barbă!
Ușurel...
Ține-te bine!
Ține-ți echilibrul!
Apleacă-te în față!
Ușurel...
Hai!
Acum!
Peste pod!
Fugiți!
Nu poți trece!
Gandalf!
Sunt slujitorul Focului Tainic, mânuitorul văpăii din Anor.
Focul întunecat nu te ajuta, văpaie din Udun!
Întoarce-te înapoi în Umbră!
Nu vei trece!
- Nu! - Gandalf!
Fugiți, nebunilor!
Nu!
Aragorn!
Legolas, ridică-i!
Fie-ți milă, lasă-i o clipă!
Până la căderea nopții, munții ăștia vor colcăi de orci.
Trebuie să ajungem în pădurea Lothlórien.
Hai, Boromir! Legolas, Gimli, ridicați-i!
Sus, Sam!
Frodo?
Frodo!
Nu vă depărtați, hobbiților!
Se spune că în pădurea asta trăiește o mare vrăjitoare.
O vrăjitoare-elfă,
cu puteri greu de imaginat.
Oricine o privește
cade pradă vrăjilor ei.
Frodo...
Și nu mai e văzut niciodată.
Venirea ta aici e ca o prevestire a pieirii.
Aduci aici mare primejdie, Purtător al Inelului!
Domnu' Frodo?
Există un gnom pe care n-o să-l prindă în mreje prea ușor!
Am ochi de vultur și ureche de vulpe.
Gnomul respiră atât de tare, că l-am fi putut săgeta și pe întuneric.
Bun-venit Legolas, fiul lui Thranduil.
Frăția noastră îți este îndatorată.
Aragorn din Dunedain...
Ești cunoscut printre noi.
Legendara curtoazie a Elfilor!
Rostiți cuvinte pe care cu toții să le înțelegem!
Noi nu am mai tratat cu Dwarfii din vremea Întunecatelor Zile.
Și tu știi ce spun acest Dwarf despre asta?
Nu a fost prea amabil!
Mare rău cu tine ai adus.
Nu puteți merge mai departe!
Moartea lui Gandalf nu a fost în zadar.
Și n-ar fi vrut speranța să ți-o pierzi.
Tu porți o grea povară, Frodo.
Nu-i adăuga și greutatea morții.
Voi mă veți urma!
Caras Galadhon..
Inima Regatului Elf pe pământ.
Domeniul Lordului Celeborn și al lui Galadriel, Doamna Luminii.
Dușmanul știe că ați intrat aici.
Discreția în care ați sperat acum s-a dus.
Opt sosit-au aici, dar nouă au plecat la drum din Rivendell.
Unde e Gandalf?
Abia aștept să stau la sfat cu el.
Nu l-am mai văzut de-o vreme vreme.
Gandalf cel Sur nu a trecut hotarele acestui pământ.
A trecut în Tărâmul Umbrei!
Și Umbra și Flacăra l-au luat.
Un Balrog din Morgoth.
Pentru care inutili am fost în labirintul din Moria.
Inutilă nu a fost nici una dintre faptele făcute de Gandalf în cursul vieții.
Încă nu cunoaștem scopul său adevărat.
Nu lăsa ca marele hău din Khazad-Dum să-ți umple inima...
Gimli, fiul lui Gloin.
Pentru lumea care a crescut plină de primejdii...
și în toate Pământurile...
Dragostea este acum amestecată cu mâhnire.
Ce se va alege acum din Frăție?
Fără Gandalf, speranța este pierdută.
Misia voastră e pe muchie de cuțit.
O clipă de vă rătăciți
și totul se poate risipi în vânt.
Dar speranță există, cât timp veți rămâne credincioși căutării voastre.
Nu lăsați îndoiala să vă intre în suflet.
Odihniți-vă acum, căci tristețea și truda drumului v-au secătuit.
În noaptea aceasta, veți dormi în pace.
Fii binevenit, Frodo din Comitat,
cel ce a văzut Ochiul!
Îl jelesc pe Gandalf.
Ce spun despre el?
Nu mă lasă inima să-ți spun.
Pentru mine, durerea e prea proaspătă.
Pariez că nu i-au menționat focurile de artificii.
Ar trebui să fie poeme despre ele.
Cele mai frumoase rachete care s-au văzut.
Explodau în verzi și albastre steluțe.
Sau după tunet, în râuri argintii
Veneau în jos ca o ploaie de flori.
Oh, asta dreptate nu va face.
Odihniți-vă.
Hotarele acestea sunt bine păzite.
Nu-mi voi găsi odihna aici.
Îmi răsună vocea ei în minte.
Vorbește despre tatăl meu și despre decăderea Gondor-ului.
Îmi spune: "Chiar și acum mai există speranț"...
Dar eu nu o pot întrezări!
A trecut multă vreme de când nu mai avem speranță.
Tatăl meu e un om minunat.
Dar domnia lui se duce de râpă,
iar poporul nostru și-a pierdut credința.
El speră că eu voi îndrepta lucrurile Și o voi face!
Voi readuce la viață gloria de odinioară a Gondor-ului.
L-ai văzut vreodată, Aragorn
Turnul Alb din Ecthelion,
care scânteia ca o suliță bătută în argint și perle...
Flamurile lui se înălțau mândre în adierea dimineții.
Ai fost vreodată chemat spre casă de
glasul pur al trâmbițelor de argint?
Am văzut Orașul Alb,
acum multă vreme.
Într-o zi, drumurile ne vor purta acolo.
Iar străjerul din turnul de pază va vesti în cetate:
Seniorii din Gondor s-au întors!...
Vrei să privești în Oglindă?
Ce voi vedea?
Nici cel mai înțelept dintre înțelepț nu ți-ar putea spune
Căci Oglinda
arată multe lucruri.
Lucruri ce au fost...
Lucruri ce sunt...
Și unele lucruri...
ce încă nu s-au întâmplat.
Știu ce ai văzut.
Căci imaginile acelea sunt și în mintea mea.
E ceea ce se va întâmpla dacă vei da greș.
Frăția se destramă. A început deja.
Va încerca să ia Inelul.
Știi despre cine vorbesc.
Unul câte unul, îi va distruge pe toți.
Dacă vrei să mi-l ceri,
îți dau ție Inelul Suveran.
Mi-l oferi de bunăvoie.
Nu neg, sufletul meu a jinduit cumplit de mult să-l aibă.
În locul unui Senior al Întunericului așezi o Regină.
Nu întunecată, ci frumoasă și cumplită, asemenea zorilor ce se desprind din beznă!
Înșelătoare precum marea!
Puternică ca baierele pământului!
Toți mă vor iubi
și vor dispera!
Am trecut de încercare! Voi alege umilința,
voi pleca spre Soare-Apune
și voi rămâne Galadriel. Nu pot să fac asta singur.
Ești Purtătorul Inelului, Frodo.
Celui ce poartă un Inel al Puterii îi este scris să fie singur.
Acesta este Nenya, Inelul din Adamant.
Și eu sunt păstrătoarea lui.
Iar îndatorirea asta ție ți-a fost menită.
Dacă tu nu vei găsi o cale de izbândă...
Nimeni n-o va găsi.
Atunci, știu ce trebuie să fac.
Doar că...
Mi-e teamă s-o fac.
Chiar și cea mai mică dintre făpturi poate schimba firul viitorului.
Știi cum au apărut orcii?
Au fost elfi cândva.
Dar au căzut pradă puterilor Întunericului,
au fost torturați și schilodiți.
Niște creaturi teribile și fără rost.
Care acum...
au fost aduse la desăvârșire.
Războinicul meu Uruk-hai...
Cine ți-e stăpân?
Saruman!
Luați-le urma! Nu vă opriți până nu îi veți găsi.
Nu veți cunoaște durerea și nici teama.
Veți învăța gustul cărnii de om!
Dintre jumătățile-de-ființă, unul duce cu el ceva de mare preț.
Adu-mi-i vii și nevătămăți.
Pe ceilalți ucide-i!
Niciodată până acum nu am mai îmbrăcat străini în straiele poporului nostru.
Fie ca aceste mantii să vă protejeze de ochi dușmănoși.
Lembas.
Pâinea de drum a Elfilor.
O mică înghițitură este suficientă pentru a umple stomacul unui adult.
Cât de multe ai mâncat?
Patru.
Cu fiecare leghe pe care o parcurgeți spre sud, pericolul va crește.
Orcii din Mordor țin acum coasta de est din Anduin.
Nici pe țărmul de vest nu veți fi în siguranță.
Creaturi stranii purtând Mâna Albă au fost văzute la hotarele noastre.
Rareori Orcii făceau drumuri în spații deschise, în bătaia soarelui, dar o fac bine acum.
Ești urmărit.
Pe râu aveți șansa să vă depățiți inamicul până la Cascadele Rauros.
Darul meu pentru tine, Legolas, este un arc a lui Galadhrim.
Demn de îndemânarea neamurilor noastre din păduri.
Acestea sunt pumnalele lui Noldorin.
Au fost deja văzute la datorie în război.
Nu-ți fie teamă, tinere Peregrin Took.
Îți vei găsi curajul.
Și pentru tine, Samwise Gamgee...
o frînghie elfă din hithlain.
Mulțumesc, doamna mea.
Ai terminat acele pumnale drăguțe și strălucitoare?
Și ce dar ar cere un dwarf de la Elfi?
Nimic.
Cu excepția de a o mai privi o ultimă dată pe doamna Galadhrim-ului...
pentru că ea este mai frumoasă decât toate pietrele prețioase de sub pământ.
De fapt...
Ar fi fost un lucru.
Nu, nu, nu pot. Este chiar imposibil.
O prostie să cer.
Nu am ceva mai de preț de oferit...
decât darul pe care deja îl porți.
Pentru dragostea ei,
Mă tem că farmecul lui Arwen Evenstar se va micșora.
Aș fi vrut ca ea să părăsească aceste țărmuri,
și să fie cu poporul ei.
Aș fi vrut ca ea să fie pe corabia spre Valinor.
Această opțiune încă îi aparține.
Tu ai de făcut propria ta alegere, Aragorn.
Să te ridici deasupra tuturor strămoșilor tăi din vremurile lui Elendil încoace...
sau să te prăbușești în întuneric cu toți cei care au mai rămas din neamul tău.
Cu bine.
Încă mai ai multe de făcut.
Nu ne vom mai întâlni din nou...
Elessar.
Rămas-bun, Frodo Baggins!
Îți dăruiesc lumina lui Eärendil.
Mult adorata noastră stea.
Fie să-ți lumineze calea în locuri întunecoase,
acolo unde orice alte lumini se vor fi stins în jurul tău.
Mi-am căpătat cea mai grea rană de la această despărțire...
aruncând o ultimă privire la cea care este cea mai frumoasă.
De acum înainte nimic nu voi mai numi frumos în afară de darul ei pentru mine.
Care a fost darul ei?
I-am cerut un singur fir din părul ei de aur.
Mi-a dat trei.
Gollum. Ne-a urmărit din Moria.
Sperasem că-l vom pierde pe râu.
Dar el este de asemenea și un luntraș priceput.
Și dacă atrage atenția inamicului asupra locurilor pe unde suntem...
va face traversarea și mai periculoasă.
Servește ceva mâncare dle. Frodo.
- Nu, Sam. - Nu ai mâncat nimic toată ziua.
Nici nu ai dormit. Să nu crezi că nu am observat.
- Domnule Frodo. - Sunt bine.
Ba nu ești.
Sunt aici să te ajut.
I-am promis lui Gandalf că asta am să fac.
Nu mă poți ajuta, Sam.
Nu acum.
Dormi.
Minas Tirith este cel mai sigur drum.
Știi asta. De acolo putem să ne regrupăm.
Să lovim Mordor dintr-o poziție puternică.
Nu este putere în Gondor care să ne fie de folos.
Te-ai încrezut destul de repede în Elfi.
Ai atât de puțină încredere în propriul tău popor?
Da, este o slăbiciune. Este o lipsă de caracter.
Dar mai este și curaj, și onoare care se pot găsi în Oameni.
Dar nu vei vedea asta.
Îți este teamă!
Toată viața ta, te-ai ascuns în umbre.
Speriat de cine ești, de ceea ce ești.
Nu voi conduce Inelul sute de leghe spre orașul tău.
Frodo...
Argonath!
Cât mi-am dorit să-i pot vedea pe Regii din străvechime!
Strămoșii mei...
Vom trece lacul după căderea nopții.
Ascundeți bărcile. Vom merge mai departe pe jos.
- Ne vom apropia de Mordor dinspre Miazănoapte. - Da?
Nu va trebui decât să ne croim drum prin ținutul Emyn Muil,
un labirint de stânci ascuțite, imposibil de străbătut.
Iar dincolo de el ne așteaptă o încercare și mai grea.
Cât vezi cu ochii, putreziciunea smârcurilor acoperite de miasme grele
Acesta ne e drumul.
Ar fi bine să te odihnești acum și să-ți recapeți puterile.
Să-mi recapăt...
- Ar trebui s-o pornim la drum. - Nu.
Orcii supraveghează malul dinspre Răsărit.
Trebuie să plecăm doar la adăpostul întunericului.
Nu malul dinspre Răsărit mă îngrijorează pe mine...
O umbră și-o amenințare au început să-mi cotropească gândul.
Ceva se apropie de noi. Simt asta.
Să-mi recapăt puterile? Nu-l lua în seamă, tinere hobbit.
Unde este Frodo?
Nimeni n-ar trebui să se depărteze de ceilalți.
Iar tu, cel mai puțin dintre toți.
Atât de multe depind de tine!
Frodo?
Știu de ce cauți singurătate.
Suferi. Văd asta zi după zi.
Ești sigur că nu suferi fără rost?
Există și alte căi, Frodo.
Putem alege alte drumuri. Știu ce vrei să-mi spui.
Și l-aș crede un sfat înțelept, de nu mi-ar spune inima să fiu cu băgare de seamă.
Băgare de seamă? La ce?
Teamă ne e tuturor, Frodo.
Dar să lăsăm teama să ne nimicească puțina speranță.
E nebunie curată, nu vezi asta?
Nu există altă cale!
Nu cer decât să am puterea să-mi apăr poporul!
- Împrumută-mi Inelul. - Nu.
De ce te ferești de mine? Nu sunt hoț. Nu ești tu însuți!
Ce șanse crezi că ai?
Te vor găsi. Îți vor lua Inelul.
Și vei ajunge să implori moartea, înainte să se sfârșească totul!
Neghiobule!
Doar întâmplarea a făcut să fie al tău! Ar fi putut fi al meu.
Ar trebui să fie al meu! Dă-mi Inelul!
- Dă-mi-l! - Nu!
- Dă-mi Inelul! - Nu.
Văd acum ce ai de gând!
Îi vei duce Inelul lui Sauron!
Ne vei vinde pe toți!
Te arunci în brațele morții și ne tragi pe toți după tine!
Blestemat să fii, împreună cu toți cei din neamul tău!
Frodo?
Frodo!
Ce am făcut?
Te rog, Frodo!
Frodo, îmi pare rău!
Frodo?
- L-a prins în mreje pe Boromir. - Unde e Inelul?
Nu te apropia!
Frodo!
- Am jurat să te apăr. - Mă poți apăra de tine însuți?
Tu l-ai distruge?
Aragorn...
Elessar!
Aș fi mers cu tine până la capăt.
Până în Hăul de flăcări din Mordor.
Știu.
Ai grijă de ceilalți. Mai ales de Sam El nu o să înțeleagă.
Pleacă, Frodo!
Fugi!
Domnu' Frodo!
Găsiți jumătățile-de-ființă!
Elendil!
Aragorn, fugi!
Frodo!
Ascunde-te aici! Repede!
Vino!
Ce face?
Pleacă singur.
- Nu! - Pippin!
Fugi, Frodo!
- Hei, voi! - Aici!
- Suntem aici! - Pe aici!
- Ține! - Știu. Ia-o la goană!
Cornul din Gondor! -Boromir!
Fugiți!
Nu!
- I-au luat pe ăia mici! - Nu te mișca.
Frodo... Unde e Frodo?
L-am lăsat să plece.
Atunci, ai făcut ceea ce eu n-am fost în stare.
Am încercat să-i iau Inelul.
Acum, Inelul e cu neputință de ajuns.
Iartă-mă. N-am priceput ce se petrece.
- V-am înșelat încrederea, tuturor. - Nu, Boromir.
Te-ai luptat ca un viteaz.
Ți-ai apărat onoarea.
Las-o!
S-a sfârșit.
Seminția oamenilor se va stinge.
Întunericul va acoperi totul, iar orașul meu se va prăbuși în ruină.
Nu știu ce puteri zac în mine,
dar îți jur că nu voi lăsa să se prăpădească nici Orașul Alb,
nici poporul nostru.
Poporul nostru...
Poporul nostru.
Te-aș fi urmat oriunde, fratele meu.
Căpitanul meu...
Regele meu.
Fie să-ți găsești pacea,
fiu al Gondor-ului!
Din Turnul Alb îi vor aștepta sosirea.
Dar el nu se va întoace.
Frodo!
"Aș fi vrut ca Inelul să nu fi ajuns în veci la mine".
"Aș fi vrut ca nimic din toate astea să nu se fi întâmplat."
"La fel își doresc toți cei ce trăiesc asemenea vremuri,"
"dar nu stă în puterea lor să hotărască așa ceva."
"Tot ce poți hotărî este ce să faci
cu timpul ce îți este dat."
Frodo, nu!
Frodo!
- Domnu' Frodo! - Nu, Sam!
Întoarce-te, Sam!
- Mă duc singur în Mordor. - Sigur că da!
Iar eu vin cu domnia voastră!
Nu știi să înoți!
Sam!
Am făgăduit ceva, domnu' Frodo!
Am făgăduit! "Sam Gamgee, nu cumva să-l lași singur!".
Și n-am de gând să-mi calc cuvântul!
N-am de gând.
Sam...
Vino!
Repede! Frodo și Sam au ajuns pe malul de la Răsărit!
Soarta lui Frodo nu mai e acum în mâinile noastre.
tunci, totul a fost în van. Frăția s-a destrămat.
Nu și dacă ne păstrăm credința unii în ceilalți.
Nu-i vom lăsa pe Merry și pe Pippin pradă torturii și ghearelor morții.
Nu cât timp mai e strop de vlagă în noi. Lăsați tot ce nu e de mare trebuință.
Ne vom mișca mai ușor.
Hai să vânăm niscaiva orci!
Da!
Mordor...
Sper că ceilalți au apucat un drum mai sigur.
Pas Mare o să aibă grijă de ei.
Nu cred că îi vom mai vedea vreodată.
Ba s-ar putea să-i mai vedem, domnu' Frodo.
Poate.
Sam...
Mă bucur că ești cu mine.