Филм на ВИМ ВЕНДЕРС
ВСИЧКО ЩЕ БЪДЕ НАРЕД
Здравейте, момчета. - Здравей, Томас.
Успешен ден? - Две страници.
Това добре ли е?
При вас? - Два костура.
Това добре ли е? - Вчера бяха 24...
Ти не пишеш... Рибата не кълве...
Не. - Хайде, де.
Браво на теб.
До скоро.
Здравей. - Тъкмо си мислех за теб.
Скоро ли ще се прибереш? - Не, не съм свършил още.
Добре. Как върви?
Нищо не ми идва.
Тома, не губи надежда. Ще се справиш.
Спри да го повтаряш. Не е толкова просто.
Мислех си за това, което говорихме вчера.
Трябва ли да говорим за това по телефона?
Сега, като го каза...
мисля, че не.
Пътят е затворен.
Моля те!
Хей, добре ли си?
Късметлия си. Ела.
Добре си.
Изплаши ме.
Сложи ги
Там ли живееш?
Хайде, приятел. Хайде.
Студено ли ти е?
Как се казваш?
Майка ти вкъщи ли е?
Не говориш много, а?
Сара? - Може би си прав, аз...
Сега не мога да говоря. Нещо се случи.
Добре ли си? - Всичко е наред.
Знам, че бях изнервен, а ти беше толкова мила,
просто исках да знаеш, че всичко ще се промени.
Добре. Добре.
Ще те чакам за обяд. - Ще си дойда скоро.
Добре, чао.
Кристофър, всичко ще се оправи.
Ти ли направи тези снежни човеци.
Сам или с приятели?
Този е такъв дебелак.
Ще натиснеш ли звънеца?
Здравейте,
за малко да ни се случи нещастие на пътя.
Всичко е наред,
но мисля, че Кристофър е малко изплашен.
Къде е Никълъс?
Искате ли някой от нас да дойде с вас?
Много съжалявам, г-н Елдън.
Не се обвинявайте.
Ще ви потърсим, ако имаме нужда от още информация.
Пожелавам ви всичко най-добро.
Тома. Какво става?
Искам да спя... - Не, не тук. Ще замръзнеш.
Хайде, да влезем.
Какво става? Трябва да знам.
Произшествие.
С колата.
Прегазих човек.
О, не!
Искам да спя.
Какво стана с човека?
Не ми се говори за това.
Не става по-добре.
Кое? - За нас.
Спирам да се преструвам.
Това не може ли да почака?
Премина през нещо толкова... - Не мога повече, Сара.
Какво имаш предвид?
Не искам да го правя повече.
Никой от нас не бива.
Няма да се получи, знаем го. - Да не говорим за това сега...
Очакваме различни неща от живота.
Аз искам само да пиша.
Ти искаш... не знам.
Не е просто
Просто искаме различни неща.
Благодаря, че дойде.
Дадох им твоя номер.
Не знаех друг.
Онази вечер... - Знам какво се е случило, Тома.
Това е малък град.
Трябваше да ми кажеш всичко.
Ти не си виновен. Било е нещастен случай.
Как си?
И аз съм изморена.
Не съм спала добре последните 4 месеца.
Толкова време ли мина?
Искаш ли да се прибера?
Не бива да ме питаш това.
Трябва да ми кажеш какво ти искаш.
Точно това искам. Искам да се прибера.
Не знам... Аз... не знам.
Ние сме си същите.
Не мога да съм сигурна...
че няма пак да направиш... нещо такова.
Докторът каза, че не е могло да те нарани.
Дозата е била много малка. Знаел си, че ще те открият.
Как да разбирам това?
Защо не постави "Не ме безпокойте" на вратата?
Защо не правиш нищо като хората?
Искаш ли да опитам отново?
Ще видя дали мога да те измъкна от тук.
Сара,
не се притеснявай, че ще опитам отново.
Сега се чувствам по-добре.
Мисля, отново да започна да пиша.
Добре.
Имам някои идеи. - Можеш да използваш ателието ми.
Приключи ли?
Обратно при живите, а?
Да.
Как си? Не звучиш добре, татко.
Нищо не правя. По цял ден нищо.
Нали това искаше? - Грешал съм.
Ако трябва да съм честен - съсипан съм.
Но не без причина.
Ами ти?
Да не си се побъркал?!
Опит за самоубийство!
Опитваш да си артист, така ли?
Както и да е. - Татко...
Какво се случи в лабораторията?
Не знам защо ходиш. Винаги се връщаш разстроен.
Просто на по кафе със старите колеги.
Младите обичат да вършат нещата по свой начин.
Би трябвало да го знаеш. Какво очакваше?
Малко уважение, например.
Гледам снимките на майка ти, Томи,
и колкото силно да опитвам, не си спомням какво имахме с нея.
Татко, моля те.
Ако ти беше с нас, нямаше да се разделим.
Значи, аз съм виновен? - Не съм казал това.
Защо винаги говориш с такава жлъч за нея?
Изневеряваше й, нали? - На майка ти?!
Щях да съм щастлив ако е така.
Но майка ти далеч не беше толкова скучна за да правя такива неща.
Защо не я оставиш на мира? Тя вече не може да се защити.
Аз обърках всичко.
Годините с нея, работата в лабораторията.
Просто времето да минава.
Вече е твърде късно. - Никога не е твърде късно.
Винаги когато идваш, получавам само баналност.
"Никога не е твърде късно"
Моля те, не идвай тук да ръсиш баналности.
Трябва да имаш по-добри неща за вършене.
Идвай ако искаш, но не идвай, защото...
защото се чувстваш длъжен.
Това е унизително.
Ще запомня това.
Как е Сара? Не съм я виждал от много време.
Тя... Търси апартамент.
Мислите да се преместите в града?
Обмисляме го.
Здрасти.
Не мога да заспя.
Кога започна да пушиш това отново?
Не се притеснявай. Скоро ще ги откажа.
Това е някак егоистично.
И... аз се притеснявам.
Отпусни се и не го мисли.
Нали? - Не.
Защото това не помага на лошото да отмине.
Том!
Радвам се да те видя.
Влез.
Ан, би ли ни оставила за малко? - Разбира се.
Седни.
Как я караш?
Супер.
Знам какво ти се случи.
Можем да поговорим за това.
Не, не сега.
Може би по-късно.
Просто изживявам труден момент.
Но сега съм по-добре.
Парадоксът е, че тази работа
е такава,
че почти във всичко - по един или друг начин -
може да се извлече полза.
И как го виждаш това?
Трите глави от миналата седмица
определено показват
нещо различно.
Нещо, което ти харесва?
Харесва ми и то много.
Не искам
да ти се меся на този етап.
Просто продължавай да пишеш.
Колкото и време да ти е необходимо.
Напипал си нещата.
Имам нужда от помощта Ти.
Не мога да се справя сама.
Как е Сара? - Трудно е да се каже.
Знаеш, че имахме проблеми.
Усещам малките радости да се завръщат.
Понякога чувствам, че започваме всичко отначало.
Има ли друга?
Не, за мен самия.
Но тя беше до мен.
Говорил ли си с нея за това?
Може би тя чувства същото за теб.
Не мисля така.
Трябва да говориш с нея. - Добре.
Изчакайте ме. Задръжте го, моля.
Аз съм Ан.
Занимавам се с френски книги.
Аз съм Томас. - Знам.
Джордж ми прочете първата глава от новата ви книга.
Мисля, че той гори от нетърпение. Много я хареса.
На мен също ми хареса.
Харесвам и предишните ви книги, но тази ще е най-добра.
Има още много работа.
Моля.
Не, аз съм за гаража. - Добре.
Много се вълнувам, че се местим.
Напускаме Ока.
Ще харесаш мястото, което намерих.
Какво мислиш?
Говори с мен, Тома.
Какво има?
ДВЕ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Благодаря на всички. Беше страхотно.
Обичам те.
Тази книга ще ти донесе много.
Том.
Мразя това, но...
Трябва да подновим договора ти.
Ще подпиша.
Станаха 6 седмици. - Прекалено се тревожиш, Джордж.
Здравейте.
Защо сте тук?
Нуждаех се отново да видя тези места.
Не мога да го преодолея.
И защо днес?
Ако можех да направя нещо...
да променя случилото се.
Иска ми се... - Да кажете това ли дойдохте?
Може би.
Елате с мен.
Можем само да опитаме да вярваме, че има причина за това.
Молехме се и за вас. Кристофър и аз.
И не ви виним.
Не и по този начин.
И как да ви виним?
Не знам дали щях да мисля по този начин, ако бях на ваше място.
Как се чувствахте?
Бях доста зле.
Мисля, че сега съм по-добре.
Надявам се, не усложнявам нещата, идвайки тук.
Искам само да кажа...
Ако мога да направя нещо за вас, нещо, с което да ви помогна.
Ще се радвам да го направя.
Ще се почувствам по-добре, ако направя нещо за вас.
Ще ме изчакате ли малко. Искам да ви дам нещо.
Може би това ще ви помогне.
Аз не съм вярващ.
Въпреки това, прегледайте го.
Нали казахте, че искате да направите нещо за нас.
Не искаше ли той да влезе?
Той малко бързаше.
Дали ще се върне?
Може би.
Лека нощ, скъпи.
Ще оставя вратата отворена.
Лека нощ, мамо.
Ало.
Съжалявам, че се обаждам толкова късно.
Не, и без това бях буден.
Не можете да заспите с това.
Аз... Често оставам да работя до късно.
Какво правите?
Пиша
Писател ли сте? - Да, предполагам.
Имате ли издадени неща?
Да. Три романа.
Третият току-що излезе.
Затова ли бяхте облечен така?
Да. Имаше малък прием.
Много сте ефективен.
Какво имате предвид?
Вече сте започнали следващата книга.
Не, просто имах няколко идеи и си ги записвах.
Затова ли дойдохте днес?
Какво искате да кажете?
Търсехте идеи. - Не, не мисля така.
Имах нужда да започна нещо ново
преди да са излезли отзивите и всеки да има мнение.
И кога излиза следващата книга?
След няколко години, ако всичко върви по план.
Винаги ли върви по план за вас?
Зависи.
Вие какво работите?
Правя илюстрации за списания, каталози... книги.
Значи сте художничка? - Не.
Работя на комисионна.
Направени са по поръчка.
И работите вкъщи?
Налагаше се да работя вкъщи. Заради момчетата.
Това Кристофър ли е?
Ще изчакате ли така, да проверя как е?
Да, разбира се.
Ало...
Там ли сте? - Да.
Нямате деца, нали?
Не. Толкова ли е очевидно.
Да.
Така сте решили, или?
Не.
Не мога да имам деца.
Съжалявам.
Не ми е било писано.
Свикнах да живея с това.
Благодаря, че дойде.
Това е нещо, което ще се радвам да направим.
Малка церемония.
Обичаш ли Фокнър?
И да и не.
Повечето... автори са ми безразлични.
Знаех, че ще го кажеш.
Вече малко те познавам.
Не биваше да са навън.
Закъсняваха.
Трябваше да ги прибера,
но не можах да оставя тази книга.
Той пише много добре.
Бях зашила името му на якето предния ден.
Не трябваше да го правя.
Не трябва да мислиш по този начин.
Няма връзка.
Откъде знаеш това?
Просто знам.
Това е само в съзнанието ти.
Не трябваше да го правя.
Това помня от онзи ден.
Трябва да тръгна преди той да се събуди.
Няма да те видя повече.
Благодаря, че ме покани да дойда.
Той ще се събуди скоро. Трябва да тръгваш.
ЧЕТИРИ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Мама няма ли да идва?
Не. Тръгваме натам.
Оттук.
Вкъщи ли се прибираме? - Не.
Тогава къде отиваме?
Толкова много въпроси. - Отиваме на кино.
Не обичаш ли изненади? - Кажи първата буква?
Как така? - На изненадата. Първата буква.
"П"
Още една буква?
Не, ще стане много лесно. - Моля те!
Добре, ще ти дам буква от средата.
"Н"
Знам какво е. - Така ли?
Да видим дали си права.
Учителката каза, че си по вестниците. - Така ли? И какво още каза?
Попита дали се гордея с такъв известен баща.
Ти какво каза? - Че не си ми баща.
Виждаш ли какво чете?
Твоята книга, Томас. Сигурна съм, че иска автограф.
Хей, не. Не.
Харесвате ли книгата? Това там е авторът.
Искате ли автограф?
Да. Много ще се радвам. - Тя иска автограф.
Извинете за това... - Тя иска автограф.
Ще се радвам да разпишете книгата.
Томас подписа новата книга в парка.
За пръв път. - Така ли?
И преди съм подписвал книги, но не направо на улицата.
Той е знаменитост.
Брои се само ако поискат, а не ако ги накараш.
Цели се там...
Улучи!
Някой е тъжен? - Това е само дъжд.
Ще се качим ли на виенското колело, когато дъждът спре?
Не сме тук само да си седим и да ядем.
Дано дъждът да спре скоро.
Имаме малко време.
Трябва да ти кажем нещо. - Какво?
Решихме да живеем заедно. - Къде?
В къщата на Томас.
И без това сме там повечето време.
Да, но сега е за постоянно.
Ще имам ли моя стая? - Оставаш си в тази стая.
Значи всичко си е същото.
Откъде се сдобих с толкова рационална дъщеря?
Ще живеем задно. Ще бъдем семейство.
Ще се ожените ли? Не искам да съм шаферка.
Знам, че вътре в себе си тя е щастлива.
Просто не го показва.
Толкова е загадъчна по някога.
За какво мислиш? Толкова си мълчалив.
Нищо.
Чувствам се леко изцеден. Извинявай.
Може ли да пострелям?
Къде отиде тя?
Нина?
Добре ли си? Нина?
Чакайте, чакайте!
Издърпайте я!
Лека нощ, скъпа. - Лека нощ, мамо.
Сладки сънища. - И на теб.
Обичам те.
Заспа ли? - Ще се оправи.
Не разбирам...
Как си седиш там и четеш...
След това, което се случи днес?
Имам си свой начин да се справям.
Нищо ли не може да те трогне?
Какво искаш да направя?
Не знам дали това ми харесва.
А какво ти харесва?
Гледах как помагаш на онази жена...
Беше толкова самоуверен.
Има ли нещо лошо в това?
Сякаш правиш това всеки ден.
В извънредна ситуация се съсредоточаваш
и ставаш рационален.
Но сега тя е приключила.
Искаш да се пропукам малко?
Погледни ме, Томас.
Аз треперя.
Погледни ме!
Покажи ми ръцете си. Покажи ги!
Защо да ти показвам ръцете си?
Искам да знам в какво ме обвиняваш.
Справяме се по различен начин с кризите.
Твоят начин не е мой. - Спри да ме покровителстваш!
Като че ли нещата, случили ти се в миналото
в края на краищата малко са те разстроили.
Сякаш си леко... разтревожен.
Трябваше да се досетя, че ще го използваш срещу мен.
Не исках да прозвучи така. Съжалявам, Томас.
Не е лесно човек да живее с това.
Беше прав за тази дума. - Коя дума?
Тази, която приятелите ти използват постоянно.
Наистина я използват постоянно. - Това е заболяване.
Забелязах, че постоянно добавят тази дума, каквото и да кажат.
Като че не значи нищо. Като паузите между думите.
Като подправка на всяко ястие.
Хубаво е, че забелязваш тези неща
и не падаш в подобни капани.
Това беше страхотно.
ЧЕТИРИ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Мерси.
Не прилича на мен. - Не съм готова.
Хайде, дръпни се.
Ставаш по-труден за рисуване.
Не знам защо.
На автобусната спирка имаше човек с куче.
Имаше вятър.
При един порив на вятъра, той се преметна и падна.
Беше много смешно.
Аз се засмях. И други хора се смееха.
Честно, дори кучето се смееше.
Когато той се изправи, си го изкара на кучето.
Сякаш то беше виновно. - Горкото.
Стана ми мъчно за кучето.
Сам си го съчини, нали?
Къде е момчето?
Кое момче?
Изостави ли го?
Изглеждаш чудесно.
Изглеждам много стар...
стар, стар, стар...
Още изглеждаш добре, татко.
Той няма да се справи.
Всичко ще бъде наред. Да вървим.
Да тръгваме.
Виж. Реката.
Отивам до реката. - Защо?
Татко.
Ан...
Тръгваме, но...
за концерта, не мисля, че ще се получи.
Той е уморен, объркан...
Отиваме.
Ще се видим след малко..
Всичко е наред, татко.
Не бива да се притесняваш.
Не ти ли хареса концерта?
Сара?
Отегчен ли си?
Не. Видя ли ме там?
От балкона видях, че излизаш.
Седиш близо до изхода, както винаги.
Видях те и във вестниците.
Добре се справяш.
Да.
Всичко е наред. А при теб?
Добре съм.
Какво правиш?
Още работя в училището.
В Ока ли? - Да.
Не си се променила. - Това хубаво ли е или не?
Комплимент.
В такъв случай, благодаря!
Сама ли си?
Не. Имам си някого.
Омъжена ли си?
Имам съпруг.
Деца?
Две. Момче и момиче.
Както винаги си искала.
Лесно си забравил всичко.
Не знам какво искаш да кажеш?
Никой не ме е наранявал така, както ти, Тома.
Съвсем не бях добър.
Винаги мислех само за себе си.
Отне ми години да си стъпя на краката.
Сара, не съм искал...
да стане така.
Разбирам, гнева ти, но не те подценявам.
Скъпи, г-н Елдън, Надявам се, няма проблем да ви пиша.
Сигурно не ме помните - минаха повече от 11 години
от нашата среща, онази вечер, когато брат ми Никълъс почина.
Не ви обвинявам. Това беше нещастен случай.
Сега съм на 16 год. и още живея при майка ми.
Чета много. Обичам да пиша. Вашите книги са ми любимите.
Надявам се един ден да стана писател, като вас.
Вероятно се чудите защо ви пиша. В детството си имах някои проблеми.
Бах един вид проблемно дете.
Училищният психолог смята, че е добре да се срещна с вас.
Това ще ми помогне да си изясня някой неща.
Много ще се радвам да се срещнем. Надявам се нямате нищо против.
Добре ще е да ми пишете къде и кога да се срещнем.
PS. Мама не знае, че ви пиша.
Това е любимият ми персонаж.
Тя е най-добрата и приятелка.
Скъпи, Кристофър, Благодаря за милото писмо.
Лесно е да си представиш, колко бях изненадан.
Минаха години, но не съм забравил онзи ден. Как бих могъл?
Искаш да се срещнем да поговорим.
Казано честно, страхувам се какви чувства може да породи това.
Трябва да почакаш малко. Сега завършвам новия си роман.
На този етап не мога да си позваоля емоционален дисбаланс.
Радвам се, че харесаш книгите ми. Те не са за хора на твоята възраст.
Всичко най-хубаво Томас.
Колко е часът?
Защо не искаш да се срещнеш с Кристофър?
Посред нощ е.
Трябваше му много смелост да се свърже с теб.
Има неща, които трябва да си изясни.
Казах само, може би в по-подходящо време.
"Не мога да си позволя емоционален дисбаланс."
Той е само на 16.
Написах това писмо на него, не на теб.
Намерих го. Не се опита да го скрие.
Добре. Направих грешка.
Каза, че искаш да направиш нещо за нас. Забрави ли?
Не, не съм. Ще говоря с него.
Кой беше?
Просто читателка.
По това време? - Да.
В последната книга има неща, които не е разбрала.
Звучеше леко смутена.
Искам да ви питам нещо.
В една глава, в която през зимата...
Човек носи дете на раменете си.
Това аз ли съм?
Ти как мислиш? - Почуствах, че може би съм аз.
Сещате ли се... Носи дете и го държи за краката?
Имам дъщеря. Хората често носят децата си така.
Тя ви е доведена дъщеря, нали?
От къде знаеш това?
Прочетох го някъде.
Каза, че пишеш?
Малко.
Може би разбираш, че когато пишеш
Идеите идват от различни места.
Някои са от личен опит, други са плод на въображението.
Не е лесно да ги различиш.
Психологът каза, че съм вманиачен по вас.
Това, през което минахме онзи ден
не беше нещо обичайно.
Преживяванията оставят белези.
Белези за цял живот.
И с времето започваме да мислим по различен начин за това.
Паметта ни играе номера.
Това не е честно! - Кое не е честно?
Гледам успеха ви и като го сравня с майка ми...
Това няма нищо общо с нея.
Отне ми години да преодолея инцидента.
Не бях на себе си. Бях на дъното.
После продължих напред.
Книгите писани преди инцидента не са добри.
Аз съм писател. Това е професията ми.
Пиша книги.
И с всяка книга ставам по-добър.
Това е.
Нищо няма да спечелим като се вглеждаме в това.
Минаха години.
Извинете.
Ще ги подпишете ли за мен.
Чао. - Довиждане.
После ще ме последвате до склада. - Няма проблем.
Къде да остава книгите ти.
Няма значение.
Не се преструвай, че не ти пука.
Къде да я оставя? - На камината.
Добър избор.
Кой не е затворил прозореца?
Безсмислен въпрос. - Защо?
Може да се е отворил сам.
Питам сериозно.
Не съм аз.
Искам да кажа, че последният трябва да го затвори.
Може и аз да съм. Аз съм грешникът.
Не е грях.
А може би е някой призрак.
Мразя когато се прибера, прозорецът да е отворен.
Тръпки ме побиват.
Мисля, че вече всичко се нареди.
И... Какъв е отговорът на големия въпрос?
Ще се върнат ли?
Да. Нищо друго няма смисъл.
Не ти ли харесва? - Харесва ми.
Не, никак даже. - Честно ли?
Изглежда малко тъпо.
Тъпо?!
Редакторът ми каза същото.
Но по-цинично.
Може би си права.
Каква е тази миризма?
Стани.
Урина, Томас! Някой е пикал на леглото ни.
Подозирате ли някого? Случвало ли се е преди?
Да имате конфликт със съседите?
Не. Доколкото знам.
Ами децата от улицата. Имат ли нещо против вас?
Не мисля.
Къде бяхте когато е станало това?
В Торонто. Среща с читатели. Жена ми и дъщеря ми бяха с мен.
След това вечеряхме и хванахме самолета за тук.
Среща с читатели?
Той е писател. Вижте наградата "Гелър".
Съжалявам. Би трябвало да ви знам.
Няма проблем.
Какви са изгледите да хванете извършителя?
Не са големи.
Потърсете ни ако нещо липсва.
Помислете кой може да има нещо против вас.
Не помогнаха много.
Не можем да спим тук. - Идете при родителите ти.
Аз ще остана да почистя.
И когато се върнете всичко тук ще бъде чисто.
Често ли го правиш? Пикаеш по къщите на хората.
Само по леглата.
Човек с принципи. Браво.
Впечатлен съм.
Впечатлен? - Да.
Иска се кураж.
Как е майка ти?
Добре.
Продаде къщата.
Уча в техническия колеж. Така няма да пътувам.
Тя е в Англия при баба.
Ето тук.
Нагоре.
Така е добре.
Ще успееш ли навреме за училище? Да, без проблем.
Превод по слух: Weely