"Бе време
"когато поляна, гора и поток,
"Цялата земя и всяка нейна гледка, "ми се струваха
"Облени в божествена светлина
"Подобно на великолепието и свежестта на мечтата.
"Но днес
"след мъки и тегоби, "Нощем или денем,
Красотите, които едно време виждах, се губят пред очите ми."
Хей.
Какво има?
Нищо... предполагам.
Добро утро, г-це Мантел.
Седнете.
Абигейл, моля, излез отпред.
Както добре знаете, училищните разпоредби повеляват,
полите да са на 5 см от земята,
когато сте на колене.
Ставай.
И това не е по правилата.
Стига палячовщини.
Това няма да те отведе далеч, Изабел Мортимър.
Яйцето е клетка.
Има зародиш и мембрана.
Когато жълтъкът узрее, фоликуларната торбичка се разкъсва.
Ако кръвоносни съдове достигнат до стигмата,
малка капка кръв може да попадне в жълтъка
при отделяне от фоликула.
Това е причината за кървавите петна в яйцата.
Яйцето ли е първо или кокошката, г-н Хопкинс?
Яйцето все още е загадка за учените.
Сложно е.
То е един малък център на живот.
И тя е като, държи се все едно...
Виж, щура се между шкафовете. "Закъснявам!"
Какво има вътре?
Имах коса с цвета на твоята.
Казвала ли съм ви това?
Не. Не мисля, г-жо Ламонт.
Я стига. Чували сме го милиони пъти.
Благодаря, Аби.
Ти си ангел.
Просто погледнете.
Представете си какво е видял.
През годините, този дъб,
нека се срещаме под него всяка година в същия ден
до края на живота си.
"Луната сияе брилянтна
"Когато небесата са чисти
"Водите в звездна нощ са прекрасни..."
"и прохладни."
"Бе време, когато поляна, гора и поток,
"Цялата земя и всяка нейна гледка, "Ми се струваха
"Облени в божествена светлина
"Подобно на великолепието и свежестта на мечтата.
"Но днес
"след мъки и тегоби "Нощем или денем,
Красотите, които едно време виждах, се губят пред очите ми."
"Дъгата идва, после си отива, "А розата е толкова красива.
"Луната сияе брилянтна "Когато небесата са чисти
"Водите в звездна нощ са прекрасни и прохладни."
Опитай да не звучиш така енергично.
"Слънцето се ражда във великолепие;
"И въпреки това аз зная, където и да съм
Че всичко хубаво на земята е отминало. "
Така става.
Когато влезе докрай,
избутай и другата тръбичка нагоре,
а после издърпай и двете навън.
Някакви въпроси?
Както знаеш, аз съм девствена. - Е?
Девствените не могат да ги използват.
Така или иначе,
нека да установим твоето положение, става ли?
О, агънце... Загубила си я, Аби, нали?
В една кола. Какво мога да кажа?
Не го разбирам.
Затвори очи. Навлажни устни.
Това те отвежда някъде.
Аби?
Ето защо си разстроена.
Но... Не може да бъде.
Той го извади навреме, каза, че така е по католически.
Да. Знаем. Звънецът удари.
Съжалявам. Правилата не са мои.
Не казвай на никого,
но мислим, че съм бременна.
И тълпата полудява.
Е... не съм те виждал от известно време, Аби.
Бях заета, Кенет Невъркен.
Така изглежда.
Твой ред е да отидеш до пералнята.
Да, да, Лудо Лице.
Не се впрягай. - Хайде.
Аби? - Да.
Може ли да вземеш малко неща от коша с прането?
Спри. - Добре.
Аз бях яйце.
А сега съм направила яйце.
Всъщност ние се раждаме с всичките си яйца.
Чувствам се толкова скапано.
Бремеността не ти понася.
Погледни майките ни.
Винаги си имала нещо против майка си, нали?
Аз?
Морти, тя е против мен
от деня, в който ме е заченала.
Джин и кука за плетене. - Да.
Определено са пораснали. Направо ме убиват.
О... променила си се.
Да не би да сме удължили поканата?
О, я се отпусни, Лудо Лице.
Не искам да се отпускам.
О, хубаво.
"Всичко, което живее, "служи за целите на земята.
Всичко, което умира, служи на луната."
Знаеш, че съм бременна! - Тя го разправя на всички.
Ти си в беда? - Кенет!
Нека да направим магия
за да го пропъдим.
Мога да направя заклинание. - Това кога е проработвало?
Знам, че много хора го считат за лошо,
но всичко "окултно" всъщност значи, че е скрито.
А от по-практична... страна, малко...
енергични упражнения могат да те отърват от него.
Да отидем да танцуваме.
Да. Къде?
Наблизо.
Хайде.
О, искам те. Хайде. Хайде. Свърши.
Хайде.
Тази ситуация те прави толкова непредсказуема.
Съжалявам.
Не знам какво ми стана.
Просто ти си...знаеш, всичко и... И обратното.
Това не значи нищо, наистина.
Това е само Кенет.
Това са законите на любовта,
свободна любов, нали разбираш.
А ти каза на Сюзън за положението си.
Исках да видя шока на това невинно малко лице.
Мисля, че се подмокрих.
А може би го губиш?
Не. Просто малко... знаеш.
Той каза, че французите наричат оргазъма малка смърт.
Знаеш ли, той напомня на това.
Когато мъжът е в теб и го усетиш както трябва,
чувстваш все едно потъваш, умираш.
Абигейл Мортимър и Лидия Ламонт,
ще останете след часовете.
По време на войната винаги успявах да пристигна навреме...
дори и по време на бомбардировки.
Един ден ще осъзнаете, че дори ти, Абигейл,
си жива история.
За бога!
Джанет, иди и донеси парцал.
Жалко е да го хабиш.
Мислиш ли, че има метален вкус?
Така беше когато майка ми беше бременна.
Нищо не съм казала.
Според Лидия тялото ми се е превърнало в ситуация.
Скоро ще се справим със ситуацията.
Не го махай сама. - Ще се справим.
Няма да ти се размине. В днешно време е законно.
Не и за такива като нас.
Аби?
Всяка от вас ще научи тези рецепти наизуст.
Не може ли вместо това да научим стихотворение, г-це Мантел?
Не.
Скоро ще се върна.
Дъхът й вони.
Да повърнеш върху нея вероятно
е най-голямото внимание, което някога е получавала.
Никога не е живяла.
"Сочната тригуна е вкусно блюдо
и приятно разнообразие за обичайната трапеза."
Продължавам да мисля да го задържа.
Зная, че не го искаш.
Ще взема медицински книги от библиотеката, Морти.
Всичко ще е наред. - Знам.
Просто имам едно чувство. - Не можеш да вярваш на чувствата.
Ние вече не сме деца, Агънце.
Трябва да се изправим срещу това. Това е истинският свят.
Да, и ти си в неговия център. - Защо?
Всичко стана, защото той имаше кола,
и защо, по дяволите, с Кенет?
Той е мой брат.
И защо изобщо ти е важно да го правиш?
Не разбирам. - Чувствам се толкова скапано.
Не мога да се концентрирам, г-це Мантел, честна дума.
Чувствам се ужасно.
Проклятие...
Имам и по-важни неща от това.
Махайте се. Навън.
Моля те, кажи нещо.
Ние ще бъдем, каквото и да се случи.
Какво искаш да кажа? Сигурна съм, че имаше нещо наум.
Все си така напоследък. Дори застана на страната на майка ми.
О, не бъди такава. Хайде. Знам, че тя е ужасна.
Моля те, не искам да се караме.
Признай го. Мислиш, че между нас е свършено.
Кажи го.
Вече не съм права.
Чувствам се много... - Ти и твоите чувства.
Милиони жени са раждали бебета, Аби.
Не е нещо специално. Това е живот, просто живот.
Аби?
Аби, аз съм - Агънцето.
Аз съм Лидия. Хайде, Аби.
Помощ! Моля ви! Някой!
Хайде. Хайде, Аби. Хайде, Аби. Не бъди глупава.
Седни. Хайде, Аби.
Някой идва. Всичко ще се оправи.
Какво... какво...какво... - Г-це Мантел, мисля, че губи бебето.
Остави й малко въздух.
Абигейл. Абигейл. Повикай линейка!
Аби.. гейл...
Аби!
Аби е мъртва.
Истина е.
Мъртва е.
Не е било от нещо лошо. - Тя е мъртва.
А дали е било от... - Какво?
Наркотици. - Беше естествена смърт.
"Естествена." Аби е млада.
Бедната й майка.
Съревнованието бе проведено и спечелено.
Ето и аргументите на Джулиан Педуел.
За повечето от нас вълнуващото приключение
на човека в космоса изглежда...
С тъга и шок обявяваме
смъртта на Абигейл Мортимър.
Абигейл... Аби беше момиче с ... рядък чар,
най-жизнерадостната, талантлива и популярна ученичка
с обещаващо бъдеще пред себе си.
Учителите хвалеха работата й
като отдадена ученичка,
която беше енергична...
и отдадена.
Смъртта й е истинска загуба за всички ни.
Тя ще бъде запомнена като верен приятел,
който обичаше изкуството и четеше поезия
и като основател на алтернативния училищен оркестър.
Животът на Аби беше пълен и щастлив,
и ще я помним с уважение и обич.
В нейна памет ще бъде създадена
награда за поезия "Абигейл Мортимър".
Г-ца Фаншоу ще даде начало
на една обща молитва.
Нека запазим минута мълчание и да си спомним за Аби.
Ти беше такъв приятел за всички ни, За Аби Мортимър,
"Добрите умират първи"... Уърдсуърд.
Тя го харесваше.
"Че всичко хубаво на земята е отминало."
Тя беше красива.
Ти си там горе с ангелите.
Щеше да бъде чудесна майка.
Затвори очи. Нацупи устни.
Направи го.
Отвежда те някъде другаде.
Закъснях, г-це Мантел.
"Подобно на великолепието и свежестта на мечтата.
"Но днес
"след мъки и тегоби, "Нощем или денем,
Красотите, които едно време виждах, се губят пред очите ми."
Аби?
О, това си ти.
Ти припадна.
Недей.
Не помня много...
но никога не съм се чувствала толкова зле.
Говори ми, Агънце.
Чувствам се изгнила. Не исках да го казвам.
Беше онова чувство.
Да.
Не помня нищо преди или след това,
само тази празнота...
Това ни показва, че в парче торта има достатъчно енергия,
за да се извърви една миля.
Помага ни също да обясним двигателя с вътрешно горене.
И накрая е произведен малко чист газ аргон.
Газът притежава няколко радиоактивни атоми,
съдържащи неутрино.
По-късно радиоактивността ще бъде измерена в тези лаборатории.
Те вече ни дадоха един важен отговор.
"Нека се срещаме под него всяка година в същия ден
до края на живота си."
Как беше с нея?
Тя беше нещо различно...
като...
кралица войн.
Какво е бъдещето ми?
Може ли някой да отиде до магазина?
Ужасена съм.
Ужасена съм от оръжията му, от ядреното му унищожение.
Мисля, е това е един жалък знак...
А ако ти кажем, че никога вече няма
да отидем до магазина заради теб?
Тогава ще трябва да се сблъскаш с реалния живот, а?
Кога за последно си излизала навън, майко?
От какво те е страх толкова?
Хайде, моля те.
Тич, колко е часът?
Мисля, че съм забравила да го навия.
Кой друг ще каже колко е часът?
Не работи.
Сюзън. - Спрял е.
Това е съвпадение.
Сюзън, донеси вода.
Гуен, би ли прочела?
"Така че той каза, треперещ и учуден"
"Господи, какво искаш да направя?"
"и Господ му каза..."
Гуен?
Това са просто нервни пристъпи.
Успокойте се.
Мислите ли, че трябва да привлечем медицински служител?
Ще станем за посмешище.
Няколко момичета се опитват да станат център на внимание.
Ние пъхахме мокра попивателна хартия в обувките си.
Защо!
Изтегляше кръвта от главите ни и можеше да предизвика припадък.
Мислите на всички сякаш витаят другаде напоследък.
О, болничка... и краставичка.
Болните мацки.
Мислиш ли, че си готова да отидеш на училище, Сюзън?
Добре. Да тръгваме.
Не искаме да закъсняваме.
А и виж резултата, когато останеш необразован.
Успокойте се. Г-ца Шарон просто припадна.
Върни се на мястото си, Лидия.
Моля, продължете, г-це Фаншеу.
Чувствам се тъжна.
Мога да направя магия.
Какво знаеш, не вярвам в магии. Аз съм рационалистка.
О, рационалистка. Не съм толкова сигурен.
Познавам съзнанието си.
И за какво е всичко това, Лудо Лице?
За нищо.
Виждаш ли това?
That one runs through the heath
and under your school.
Ley lines have this energy...
sacred, sublime.
Отвори прозорците.
Какво става, Лидия?
Тя... Тя беше толкова... - Зная. Зная.
Лидия...
Знам какво става.
Г-ца Шарон припадна.
Не сме само ние.
Как така не си болна, Тич? - Не зная.
По някаква причина си имунизирана, Тич.
Тич не ни вярва.
Имам предвид, защо г-ца Алваро не ни доведе доктори?
О, тя е толкова опитна и знае всичко. - Такава е.
Тя мисли, че ти си го измислила.
Не искам да критикувам,
но този проблем не е решен добре, нали?
Някои хора предпочитат да си заравят главата в земята.
Знам, че времената бяха трудни.
Не проваляй потенциала си.
Имаш ли нужда от почивка от училище, Лидия?
Не. Не.
Бяха изразени някои притеснения.
Ти оказваш влияние върху другите с това, което правиш.
Нищо не правя.
Бих искала родителите ти...
майка ти да дойде при мен.
Готово.
Благодаря. Довиждане.
Довиждане. - Довиждане.
Не знаеш ли, че пчелните кошери са много демоде, майко?
Г-ца Алваро иска да те види.
Знаеш ли, мисля, че в досието ми
пише, че баща ми е избягал.
Да кажа ли "прогонен"?
Трябва ли да направя уговорка кога да отидеш?
А?
Понеделник?
Вторник?
Който и да е ден от седмицата?
Какво си направила?
Нищо.
"Късният Карл Юнг пише за промените
"в съзвездието на психично господство
"което води до дълготрайна трансформации
"на колективната психика.
Старите тайни се издигат на повърхността...".
Извинявай.
Не зная защо треперя така.
Защо танцуваш? Присмиваш ми се.
И аз си се присмивам, но това не е смешно, Кенет.
"Към повърхността и се разтваря
"в съзнанието на човешката раса
за да оплоди семето на еволюционния растеж."
Пълнотата на благословията ти, усещам я.
Чувствам всичко. - Смахнати вещици!
Не ме гледай.
Изправи се.
Няма да общуваш с тези момичета.
Но, г-це Мантел... - Без "но".
Бихме искали да пазиш тишина в коридорите и общите площи.
Няма да посещаваш събирания и ще играеш сама.
Сложи ги.
Те смърдят.
Може ли пълна тишина?
Да чуя ако падне и карфица.
Щастливи сме, че г-жа Мод Лийз
от Дамския Кръг в Стокшайър е с нас,
за да изнесе беседа на тема "Инцидентите в Дома."
Добро утро.
Интересувам се колко момичета познават работата
на Дамския Кръг.
Виждам.
Донесла съм листовки, които могат да бъдат раздадени после.
Както ви уведоми г-ца Алваро, днес съм тук, за да говоря
за инцидентите в дома.
За нещастие вашият дом е място, където...
Съжалявам. Нормално е да се случват инциденти.
Момичета. - Те най-често са изгаряния или...
Момичета. Проклятие.
Толкова съжалявам.
"Всичко, което живее, служи за целите на земята.".
"Всичко, което умира, служи на луната.".
"Всичко, което живее, служи за целите на земята.
"Всичко, което умира..."
Сега, момичета...
"Всичко, което умира, служи на луната."
Днес ще ви говоря за дявола.
Дяволът може да проникне във вас по много начини.
Така че, моля, кръстосайте крака.
Чувствам се толкова скапано.
"Инцидентите в..." "Инцидентите в Дома."
Донесла съм листовки, които могат да бъдат раздадени.
Показват резултатите от теста.
Нямам прилично палто.
Хайде, мамо.
Направи го за мен.
Вземи всичко, от което тя може да има нужда.
Добра идея.
Защо не може да те е грижа?
А ти това ли правиш?
Училището беше затворено.
Кенет Невъркен.
Ти си братът. - Да.
Сега трябва да повярваш, че нещо не е наред.
Предполагам, че всичко това не може да е без причина.
Това са те и ние, Тич.
Не ме гледай така.
Караш ме да се чувствам, все едно аз съм го измислила.
Ако се чувстваш така, значи се чувстваш така.
Да.
Не зная. - Както е казал Успенски...
"За да бъде свободен, човек трябва да е осъзнат."
Изглежда просто, но не е.
Всичко е въпрос на...
усещане.
Понякога се питам кого виждаш
когато ме гледаш.
Виждам приятелката си Лидия,
и виждам една силна личност.
"Силна."
Вече никой не знае коя съм..
Да?
Каква съм в действителност...
какво мисля да правя.
Исках да знаете,
че бях изписана, както и много от другите момичета.
Не откриха нищо нередно?
Просто... Всичките ми тестове са отрицателни.
Това е чудесно.
Бедната Абигейл Мортимър.
Мислеше, че знае всичко,
наивното младо същество.
Аби и Лидия бяха толкова близки.
Тези поли.
Лидия... - Неуравновесена.
Тя ще го преодолее.
Младите винаги го правят.
Съжалявам, че ще се разделим.
Всичко е наред.
Аз... Аз бях малко...
Така или иначе, имам сърцето си.
Ще го задържите ли?
Не мислех, че ще бъдете толкова отзивчива, г-це Мантел.
Не е като да съм омъжена.
И аз не бях. - Имате предвид...
В противоречие на популярното мнение,
аз никога не съм била монахиня.
Не. Исках да кажа, имали сте дете?
Нека видим, Сюзън.
Сузи.
Имаш ли някоя конкретна приятелка,
на която се възхищаваш?
Коя беше първата на твоята възраст,
която показа симптомите?
Ако не искаш да говориш за това, просто кажи.
Някакви заболявания в семейството?
Братовчедка ми има припадъци.
Била ли си свидетел на припадък?
Когато за първи път видя симптомите,
случило ли се беше нещо...
изпити, болести, смърт?
Ако бях муха на стената в твоята къща,
какво щях да видя, Джанет?
Просто нормално семейство,
нормално като нормално.
Какви са учителите ви?
Е, г-ца Алваро,
нямаше да се трогне, ако всички измрем,
а г-ца Мантел е злобна и превзета.
Аз харесвам г...
Г-ца Шарон. - И тя беше болна.
Възрастта й е близка до вашата?
Това е важно, така ли? И аз мисля така.
Имала ли си сексуални отношения?
Да.
Не.
Не мога да си спомня.
Майка ти? Добре ли е?
Нищо не съм прихванала от нея,
ако това имате предвид.
Харесва ли ти вниманието, от майка си при припадък?
Мразя, когато тя показва загриженост.
Имала ли си първо сексуално преживяване, Лидия?
Аз не върша нещата така.
Би ли пояснила?
Не слагам дати на нещата.
Знаете ли, прочетох,
че една личност всъщност е трима души...
човекът, който мислиш, че си, човекът, когото другите виждат
човекът, който си всъщност.
Ти си надарено момиче, нали? - Не се дръжте снизходително.
Това ли мислиш, че правя? - Не знам какво правите.
Аз... Аз не съм...
луда. Не съм.
Баща ти?
Не го познавам.
Тя го е прогонила. Тя изстисква живота от всекиго.
Говорила ли си с майка си за него?
Какво общо има с всичко това мъж, когото не познавам?
Имала ли си някога необичайни периоди на обилно кървене?
На всички ли задавате този въпрос? - Само на пациентките, разбира се.
Важно е да има досие
на всички физически симптоми.
Всичко, което знам, е, че аз съм...
Аз чувствам... че аз чувствам...
Аз... Аз усещам... то...
Аз ч... То е... Аз... То е...
Аз... Аз чувствам..
Как се чувстваш, Лидия? - Болна.
Никой не иска истината, нали?
Това ме ядосва. Запишете си го.
Мисля, че има нещо много повече под този гняв.
То расте.
Сякаш иска да изскочи навън.
Възмутена съм от идеята, че просто сме емоционални.
Това е истинско. - Да, истинско е в последствията си.
Важното тук е, че е истинско за теб.
Истинско за мен? Какво имате предвид?
Истинско е за всички нас. Нещо наистина не е наред.
Защо всички ни игнорират?
Той е предписал успокоителни на всички ни.
Не искат да повярват, че сме болни.
Моят съвет... не взимайте хапчетата
и се опитайте да скриете симптомите.
Откривам, тъй като съм в по-напреднал стадий,
че симптомите ми не са толкова чести.
Напреднал стадий?
Да, Кони, по-напред съм. Аз съм начело.
Не можеш да понесеш това, че ние също сме болни.
Не. Радвам се, че сте болни.
Е, не се радвам, но разбирате какво имам предвид.
Щ накарам родителите ми да ни осигурят
посещение при водещ медицински специалист.
Сюзан... - Сузи.
Стига!
Няма да ви предам.
Истерична зараза...
това е диагнозата... the wandering womb.
Извинете?
Хистерия, от гръцката дума за утроба.
Хипократ е вярвал, че разстроената утроба
води до хистерия.
Трябва да спазваме стандартите на поведение.
Това е училище. Не е институция за душевноболни.
Това поколение,
те мислят, че са неразбрани.
Ако имат някаква представа какво е да си жена на средна възраст,
щяха да знаят какво е неразбиране.
Изглежда, че няма да открият нищо нередно.
Тестовете не са достатъчно модерни.
Не сте ме споменавали пред тях, нали?
Светът не се върти около теб, Ейлин.
Знаеш ли, аз би трябвало да отида при друг психиатър.
Не мисля, че ще имаш голям избор.
Ще задават много проучвателни въпроси за теб, нали знаеш.
Те се интересуват защо
съм такава, каквато съм.
Имаш ли представа какво е да имаш теб за майка?
Толкова е нечестно! Всичко трябва да ти се носи!
Какво искаш от мен?
Е...
какво е направило сега Лудото лице?
Но, знаеш ли, аз определено също съм в напреднал стадий.
Този твой специалист ще го отдаде на женските хормони.
Имам предвид, че може да бъде всякакви неща
по всевъзможни причини.
Има метален вкус.
Изобщо не приличаш на нея.
Ти никога не си плакала за Аби, нали?
Така или иначе не съм дошла да видя теб.
Дойдох да видя Кенет. - Кенет.
Ние се виждаме.
Между нас има нещо истинско.
Исках да те видя, Лидия...
Никога не сте я харесвала, нали? - Моля?
Името й е Аби.
Колкото и да искам да обърна внимание на всеки ученик...
Ще ми кажете ли какво точно става?
Ще го направите ли?
Вие се страхувате от мен.
Ти си просто едно момиче.
Какво пишете?
Нищо. - Отнася се до мен.
Вие заобикаляте нещата.
Вие сте толкова... Толкова...
Секретарката на училището лично ще се срещне
с майка ти тази сутрин, за да й съобщи новините.
Така е най-добре, Лидия.
Със съжаление трябва да те уведомя...
Не можете.
Не можете да се отървете от мен. Имам права.
Така че ви благодарим, г-це Шарон,
за вашия безценен принос в последните години
и ви пожелаваме всичко най-добро за в бъдеще,
и накрая, в отговор на скорошните събития,
искам да изясня, че абсолютно нищо
не беше открито при тестовете в училището или учениците.
Всички са успокояващо здрави.
Всеки, който казва друго, умишлено греши.
Никога няма да се отървете от мен.
Няма да толерирам подобно поведение в това училище.
Знаете, че нещо не е наред. - Изведете я.
Няма ли да се борите за истината? До какво сте били докарани...
Перфекти, изведете я.
Бездействие? Вие всички сте заспали.
За да сте свободни, трябва да сте осъзнати.
Убийте системата! Тя ви убива!
Ставайте, ставайте.
Ще бъде същото нещо всеки ден до края на живота ни.
Същото нещо всяка година до края на живота ни.
Лидия, наистина трябва да си отидеш.
За да си свободен, трябва да си осъзнат.
Защо всеки се опитва да се отърве от мен?
Махни се от мен.
Тук има нещо.
Мисля, че са оставили нещо, някаква отрова.
Грешиш.
Затворете вратата.
Престани.
Какво съм ви направила?
Направила?
Нищо не си направила.
Трябваше да ме задържат в болницата.
Аз съм луда. Откачена.
Не си луда, Лидия.
Не си луда. Не си откачена.
Ние сме нормални.
Ако е истинско за мен и престорено,
наистина бих била болна.
Какво? Какво за нас?
Всички го имаме, Лидия. - Не и аз.
Всички се разболяхме. Никой не може просто да припадне.
Предполагам, че аз го започнах.
С мен се случи много рано, и те уверявам, че не се преструвам.
Аз не... Аз не съм имитатор.
Всички тестове бяха отрицателни,
а как така другите се оправиха толкова бързо?
Психиатърът каза, че ако е било реално за мен...
Не мисля, че е.
Знаеш ли какво, Лидия?
Ти си измамница.
Всичко е погрешно.
Е... Изключиха ме.
Браво на теб.
Тийнейджъри.
Сякаш потъваш, умираш.
Дори и ти не ме искаш.
Не е така.
Знаеш, че не е.
Но тя идва... малка смърт.
Хайде, свърши.
Махай се от нея! Махай се! Върви по дяволите!
Махай се от къщата ми!
Спри! Ти си.. - Махни се от мен!
Върви. Махай се от къщата ми.
Върви.
Спри да я гледаш. Сериозно говоря.
Ти ме отвращаваш.
Трябва да те заключат.
Ти си опасна.
Аз... Аз... Аз забравих, че той... ми е брат.
Забрави?
Не си била болна, но си сбъркана,
сбъркана в главата.
Няма мъж, на когото да вярваш.
Знам, че той те е оставил,
но трябва да си му повярвала веднъж и си имала 2 деца от него.
Едно. - Две.
И аз съм тук, помниш ли?
Едно. - Две.
Мога да броя. - Какво?
Ти не си негова.
Ето защо той си е отишъл.
Не ми е баща?
Просто забрави. Това е история. - Това е моята история. Кой е той?
Той... Той жив ли е още?
О, хайде. Трябва да ми кажеш.
А имаше ли... Имаше ли нещо нередно с него?
Имало е, нали?
Какво не ми е наред? Коя съм аз?
Той дойде от сенките... - Какво?
А после...
той...
Имаш предвид...
ти си била... ти...
ти си била... Аз... Аз съм...
И аз приличам на него, така ли?
Аз съм растяла, приличаща на него.
Аз... Винаги съм знаела, че нещо не е наред.
Сега зная. Аз съм. Винаги съм била аз.
Не трябваше да казвам...
Радвам се. Знам истината.
През годините, този дъб,
нека се срещаме под него всяка година в същия ден
до края на живота ни.
През годините, този дъб...
Аби!
Чувствам се толкова свободна!
Лидия... Лидия, скъпа, моля те, слез.
Виж ме, мамо. Виж ме. Гледай ме. Гледай ме.
Гледай ме. - Не, не, скъпа.
Моля те, просто слез долу. - Аби!
Лидия, моля те, слез долу. Може да отидем на морския бряг.
Ще бъде хубаво. Никога не сме ходили на морето.
Чувствам се толкова истинска.
Чувствам се толкова бъдна, толкова осъзната.
Лиди...
Аби!
Какъв, по дяволите, е проблемът?
Господи.
Нищо ти няма.
"Раждането ни е сън и забрава:
"Душата, която расте с нас, животът ни е звезда,
"била е създадена другаде
и иде от далеч."
О, слава богу.