www.HoundDawgs.org
Det var en gang Da eng, lund og elv.
Da jorden og alle ting Virket omsvøpt av himmelsk lys.
Men drømmens herlighet og friskhet Er ikke som den en gang var.
Hvor jeg enn ser Natt eller dag.
Det som jeg har sett Kan jeg ikke lenger se.
Hei.
- Hva er det? - Ingenting.
Sommerfugler i magen.
God morgen, miss Mantel.
Sett dere!
Kom frem, Abigail.
I skolens regelverk står det, som du meget vel vet, -
- at skjørt ikke får være lenger enn 5 cm fra gulvet når man står på kne.
Opp!
Og de der bryter reglementet!
Slutt å tulle sånn!
Det kommer du ingensteds med, Abigail Mortimer.
Et egg er en celle. Det har en cellekjerne og et membran.
Når plommen vokser, så brister follikkelen.
Om et blodkar berører stigma, kan en liten bloddråpe oppstå i eggeplommen.
- Det er årsaken til blod i egg. - Kom egget eller høna først?
Egget er fortsatt en gåte for forskerne.
Det er komplekst. Det er spiren til et liv.
Hun pleier å gå sånn...
Hun haster av sted i gangen. "Abbie, vent!"
Hva er det i denne?
Jeg hadde samme hårfarge som du.
- Har jeg fortalt det? - Nei, mrs Lamont.
Kom igjen, du har hørt det mange ganger.
Takk Abbie, du er en engel.
Se!
- Tenk hva den har sett. - "Eika som er tæret av tidens tann."
Vi burde møtes her samme dag hvert år resten av våre liv.
Månen besitter sånn glede.
Se rundt henne når himmelen er klar.
Vannet en stjerneklar natt Er vakkert og lyst.
Det var en gang Da eng, lund og elv.
Da jorden og alle ting Virket omsvøpt av himmelsk lys.
Men drømmens herlighet og friskhet Er ikke som den en gang var.
Hvor jeg enn ser Natt eller dag.
Det som jeg har sett Kan jeg ikke lenger se.
Regnbuen kommer og går Og vakker er rosen.
Månen besitter sånn glede Se rundt henne når himmelen er klar.
Vannet en stjerneklar natt Er vakkert og ly.
Litt mindre ettertrykkelig, takk.
Solskinnet er en strålende fødsel.
Men jeg vet At hvor enn jeg går.
En herlighet lyser fra jorden.
Det holder.
Når den er helt inne, så fører du inn den andre og drar ut begge to.
Sånn!
Som du vet, så er jeg jomfru.
Hva så? Jomfruer kan bruke dem.
Uansett. Nå prater vi om deg. Du har mistet den, ikke sant?
Han hadde en bil. Hva kan jeg si?
Jeg skjønner ikke.
Lukk øynene, lukk munnen.
Man føres et annet sted.
Abbie?
Det er derfor du er oppbrakt.
Men... Det er umulig.
Han dro den ut før. Han sa det var katolsk.
Ja, vi vet det. Det har ringt inn.
Beklager, men det er ikke jeg som har funnet på reglene.
Ikke si det til noen, men vi tror jeg er gravid.
Publikum går av hengslene.
Jeg har ikke sett deg på en stund, Abbie.
Jeg har vært opptatt, "Kenneth ikke Ken".
Det ser sånn ut.
Det er din tur å gå til vaskeriet.
Ja ja, Skrulla. Slapp av nå.
Abbie. Kan du ta noen ting fra skittentøyet?
- Slutt. - Ok.
Jeg har vært et egg. Nå har jeg lagt et egg.
- Vi blir faktisk født med egg. - Jeg føler meg så dårlig.
Det tar på å være gravid. Se på våre mødre.
Du har alltid mislikt din mor, ikke sant?
Jeg? Morty?
Hun har mislikt meg siden jeg ble unnfanget.
- Gin og en strikkepinne. - Ja.
De er utvilsomt større. De verker.
- Du har forandret deg. - Inviterte vi deg også?
- Så du slapper av, Skrulla. - Jeg vil ikke være slapp.
Deilig.
"Alt levende tjener Jorden. Alt som dør, tjener Månen."
Vet du at jeg er gravid?
- Hun sier det til alle! - Er du i knipe?
Vi får ty til "magick", stavet med C, for å fordrive det.
- Jeg kan en trylleformel. - Når har den funket...
Folk tror det er noe ondt, men "okkult" betyr bare "skjult".
Om vi skal se mer praktisk på det...
Litt anstrengende mosjon kan få bukt med det.
- Kom, så danser vi. - Ja. Hvor da?
Det er ikke langt unna.
Kom... Jeg vil at du skal komme...
Kom til meg... Kom til meg!
"Lam"...
Denne situasjonen har gjort deg så uforutsigbar.
Beklager. Jeg vet ikke hva som gikk av meg.
Men... Du er...
- Du vet alt og... - Og vice versa!
Det betydde ingenting, jeg lover.
Det er bare Kenneth.
Han snakket om kjærlighetens lover. Fri kjærlighet.
Du fortalte det til Susan.
Jeg ville se sjokket i hennes uskyldige ansikt.
Jeg har nok tisset på meg...
Kanskje du mister det.
Nei, det er bare litt... Du vet...
Han sa at "orgasme" heter "liten død" på fransk.
Det er sånn det føles. Om man har en fyr inni seg og alt stemmer.
Det føles som man besvimer. Dør...
Abigail Mortimer og Lydia Lamont.
Gjensitting.
Under krigen klarte jeg alltid å være presis.
Til og med da de slapp V -1 bomber.
En dag vil du innse -
- at t o m du, Abigail, er levende historie.
Det var som bare...
Gå og hent en mopp, Janet!
Det ville vært synd å kaste den.
Syns du den smaker... metallisk?
Sånn var det for mamma da hun ventet barn.
Jeg har ikke sagt noe.
Ifølge Lydia har min kropp blitt en situasjon.
Vi skal snart ta oss av situasjonen.
- Dere skal vel ikke fjerne det selv? - Vi har kontroll.
- Dere vet vel at det er lovlig nå? - Ikke for sånne som oss.
Abbie?
Dere får lære dere oppskriftene utenat.
- Kan vi ikke ta et dikt, miss Mantel? - Nei.
Jeg kommer straks tilbake.
Ånden hennes stinker.
Hun har aldri fått mer oppmerksomhet enn da du spydde på henne.
Hun har aldri levd.
"Kjøttfylte piroger er gode og gir en deilig forandring...
Jeg vurderer å beholde det.
Jeg vet du ikke vil ha det.
Jeg skal låne medisinbøker på biblioteket. Det kan ikke gå galt.
- Jeg vet det. Jeg føler det bare. - Man kan ikke stole på følelser.
Vi er ikke barn lenger, Lammet. Vi må forholde oss til omverdenen.
- Ja, og du står i sentrum. - Hva?
Alt dette skjedde fordi han hadde en bil.
Og hvorfor i helvete Kenneth? Han er min bror.
Hvorfor er det så viktig for deg å gjøre det? Jeg skjønner ikke.
Jeg føler meg så dårlig.
Jeg klarer ikke å konsentrere meg, miss Mantel. Jeg føler meg så dårlig.
Det var som bare...
Jeg vil ikke kaste bort tiden på sånt. Ut, ut!
Vær så snill, si noe! Det kommer alltid til å være oss.
Hva skal jeg si? Du vet nok best.
- Du er til og med lojal mot min mor. - Ikke vær sånn!
Jeg vet at hun er fæl. Jeg vil ikke krangle.
Tilstå. Du tror det er slutt mellom oss. Si det!
Du har deg og jeg er ikke riktig lenger!
- Jeg føler... - Du og dine følelser!
Millioner av kvinner har fått barn. Det er ikke noe unikt.
Sånn er livet, ikke noe annet.
Abbie?
Abbie? Abbie!
Det er Lammet. Det er Lydia. Kom igjen, Abbie!
Hjelp! Noen må hjelpe meg! Kom igjen, Abbie!
Ikke skap deg, Abbie! Sett deg opp! Det kommer noen, det er ingen fare!
Miss Mantel, jeg tror hun mister barnet!
Hun trenger luft.
Abigail. Abigail! Ring etter ambulanse!
Abbie...
Abbie!
Abbie er død.
Det er sant.
Hun er død.
- Det var vel ikke noe fælt? - Hun er død.
Det var vel ikke... narko?
- Det var en naturlig død. - Naturlig? Abbie er jo ung.
Stakkars moren...
Kappløpet til månen er avgjort. Nå over til Julian Pettifer.
For de fleste virker menneskets romferd...
Med sorg og forferdelse kunngjør vi Abigail Mortimers død.
Abigail, Abbie, var en uvanlig sjarmerende jente.
Hun var så full av liv.
En begavet og populær elev med en lovende fremtid.
Lærere har lovprist henne og sagt at hun var en engasjert elev.
Hun var full av energi.
Og pålitelig.
Hennes bortfall er et stort tap for oss alle.
Vi vil huske henne som en trofast venn som likte kunst og poesi.
Og hun grunnla Det alternative skoleorkesteret.
Abbies liv var rikt og lykkelig.
Og vi vil huske henne med respekt og ømhet.
Til minne om henne har vi bestemt oss for å starte -
- Abigail Mortimers poesipris for femteårselever.
Miss Fanshawe vil nå lede den den ikke -konfesjonelle bønnen.
La oss nå minnes Abigail med et minutts stillhet.
Du var en så god venn av oss alle.
For Abbie Mortimer døde de gode først. Wordsworth, hun likte ham.
- "Noe strålende forsvant fra jorden." - Hun var vakker.
Du er der oppe, med englene.
Hun hadde blitt en kjempegod mor.
Jeg kommer for sent, miss Mantel.
Men drømmens herlighet og friskhet.
Er ikke som den en gang var.
Hvor jeg enn ser Natt eller dag.
Det som jeg har sett...
Abbie?
Å, det er du.
Du besvimte.
Vent...
Jeg husker ikke så mye.
Men nå... Jeg har aldri følt meg så syk.
Jeg vet hvordan det er, Lammet. Jeg føler meg fæl selv.
Jeg hadde... den følelsen.
Ja...
Jeg husker ingenting før eller etter.
Jeg følte meg så fjern...
Da ser vi at et kakestykke gir nok energi til å gå 1,6 km.
Og vi ser hvordan en forbrenningsmotor fungerer.
Til slutt gjenstår det bare litt ren argongass.
Gassen har noen få radioaktive atomer med nøytrinoer.
Så måler man radioaktiviteten i hans laboratorium. Allerede...
Vi burde møtes her samme dag hvert år resten av våre liv.
Hvordan var det sammen med henne?
Hun var helt unik.
Som...
En krigerdronning.
Hvordan blir min fremtid?
Kan noen gå ut og handle?
Jeg blir livredd for våpnene hans, for atomkrig.
Jeg tror dette kan være et tegn som peker mot fremtiden...
Tenk om vi sa: "Vi kommer aldri til å handle mer for deg."
Da ville du blitt nødt til å gå ut i den virkelige verden.
Hvor lenge er det siden du gikk ut, mor?
Hva er det du er så redd for?
Kom, Skrulla...
Titch. Hva er klokken?
Jeg må ha glemt å trekke den opp.
- Hvem vet hva klokken er? - Den virker ikke.
- Susan? - Den har stoppet.
Det er en tilfeldighet.
Susan, hent vann.
Gwen. Kan du lese høyt?
"Skjelvende og forbløffet sa han: 'Herre, hva skal jeg gjøre?'."
"Og Herren sa til ham"...
Gwen?
Gwen, om du...
Det er bare noen nevrotiske typer.
Rolig. Om vi henter inn leger, blir vi latterliggjort.
Det er jenter som spøker, som spiller teater.
- Vi la trekkpapir i skoene. - Hvorfor?
Da suges blodet fra hodet, så man besvimer.
Alle virker så fjerne for tiden.
Den sykelige.
Og den syrlige.
De syke jentene.
Er du sikker på at du orker å gå til skolen?
Susan?
Greit, da går vi!
Vi må ikke komme for sent.
Se hvordan det går om man ikke har utdannelse.
Rolig, miss Charron har bare besvimt.
Sett deg på plassen din, Lydia!
Fortsett, miss Fanshawe.
Jeg føler meg ynkelig.
Jeg kunne sagt en trylleformel.
Jeg tror ikke på magi, som du vet. Jeg er rasjonalist.
- Rasjonalist? Jeg tviler på det. - Jeg vet selv hvordan jeg tenker.
Hva handler dette om da, Skrulla?
Det handler ikke om noe.
Se her. Denne går gjennom heia og under skolen.
Energilinjer, de har en energi.
Den er hellig, sublim...
Åpne vinduene!
Hva er det som skjer, Lydia?
- Hun... Hun var så... - Jeg vet det.
Jeg vet det.
Lydia?
Jeg vet ikke hva som skjer.
Miss Charron besvimte. Det skjer ikke bare med oss.
- Hvorfor er ikke du syk, Titch? - Vet ikke.
Uansett hva det kommer av, Titch, så er du immun.
- Titch tror ikke på oss. - Hvorfor har hun ikke tilkalt lege?
- Hun er jo så verdensvant... - Men hun er jo det.
Det er hun som tror at dere bare spiller.
Jeg vil ikke være kritisk, men dette har ikke blitt håndtert bra.
Enkelte vil bare gjemme hodet i sanden.
Det har vært en tøff tid, men ikke skusle bort mulighetene.
Vil du ha fri fra skolen, Lydia?
Nei.
Noen har uttrykt en viss uro.
- Du har stor påvirkning på andre. - Jeg gjør ingenting.
Jeg vil at dine foreldre... At din mor skal komme til meg.
Der ja.
- Adjø! - Adjø.
Vet du ikke at det er helt ute med tupert hår, mor?
Miss Alvaro vil treffe deg.
Jeg tror det står i min offisielle mappe at far dro sin vei.
Eller skal jeg si "drevet bort"?
Skal jeg avtale en time når du kan komme?
På mandag?
Tirsdag?
En dag i løpet av uka?
Hva har du gjort?
Ingenting.
Carl Jung skrev om endringer i dominante funksjoner i psyken -
- som medfører langsiktige endringer i den kollektive ubevisstheten.
Gamle hemmeligheter kommer opp til overflaten.
- Jeg vet ikke hvorfor jeg skjelver. - Danser du?
Du ler av meg! Jeg også, men det er ikke morsomt, Kenneth.
..."Opp til overflaten i menneskets bevissthet."
"Og der gjødsler de evolusjonens frø."
Din fullkomne salighet, jeg kjenner den. Jeg kjenner alt...
Gærne hekser!
Ikke se på meg!
Reis deg.
Du får ikke fraternisere med noen av disse jentene.
- Men, miss Mantel... - Ingen men!
Du skal være stille i ganger og fellesrom.
Du får ikke være med på samlinger og du skal ha gym alene.
Ta dem på, nå!
De stinker.
Taushet, takk!
Man skal kunne høre en knappenål falle.
Vi er glade for at mrs Maud Leece fra Stockshires Kvinneklubb er her.
Hun skal holde et foredrag om "Ulykker i hjemmet".
God morgen. Hvor mange av dere kjenner til hva Kvinneklubben gjør?
Greit. Jeg har med meg brosjyrer som kan deles ut etterpå.
Som miss Alvaro sa, så skal jeg prate om ulykker i hjemmet.
Dessverre er hjemmet det stedet hvor det skjer flest ulykker.
- Jenter! - Det kan være brannskader eller...
Det var som bare...
Jeg ber virkelig om unnskyldning.
Alt som lever, tjener Jorden. Alt som dør, tjener månen.
Alt som lever, tjener Jorden.
- Alt som dør... - Nå, jenter...
Jeg skal prate om djevelen. Djevelen kan ta seg inn på mange vis.
Så dere må sitte med beina i kors.
Be ham...
Så...
Ulykker i hjemmet. I hjemmet...
- Jeg har med meg brosjyrer. - Vis oss prøveresultatene.
Hent noen!
Jeg har ingen fin kåpe.
Kom igjen, mor. Gjør det for min skyld.
For min skyld.
Jeg skal ta med ting hun kan trenge.
Det er en god idé.
Hvorfor kan du ikke bry deg?
Er det det du gjør?
De har stengt skolen!
- Kenneth, ikke Ken. - Du er hennes bror.
- Nå tror du vel på at noe er galt. - Alt dette må vel komme av noe.
Det er vi mot dem, Titch.
Ikke se på meg sånn! Det føles som om det er noe jeg finner på.
Om det er sånn det føles, så.
Jeg vet ikke. Uspensky sa jo...
- "Frihet krever bevissthet." - Det lyder så enkelt.
Alt handler om hvordan man oppfatter ting.
Iblant lurer jeg på hvem du ser når du ser på meg.
Jeg ser min venn Lydia.
Og jeg ser en kraftfull personlighet.
"Kraftfull"?
Ingen vet hvem jeg er mer.
Hvordan jeg egentlig er.
Hva jeg tenker på å gjøre.
Dere skal vite at jeg er utskrevet. De fleste andre også.
- Fant de ikke noe galt? - Bare...
Alle mine prøveresultater var bra.
Det er vidunderlig.
Stakkars Abigail Mortimer.
Hun trodde hun visste alt. Den vesle naive jenta...
Abbie og Lydia, de sto hverandre så nær.
De skjørtene!
Lydia...
Ustabil? Hun går videre i livet.
De unge gjør alltid det.
Jeg beklager at vi må avskjedige deg.
Det gjør ingenting. Det går bra.
Jeg begynte å bli litt...
Uansett. Jeg har jo kunsten.
Skal du beholde det?
Jeg trodde ikke du kunne være så forståelsesfull. Jeg er jo ikke gift.
- Det var ikke jeg heller. - Mener du...?
I strid mot alles oppfatning, så har jeg aldri vært nonne.
Nei, at du har født barn, mente jeg.
- Få se nå, Susan... - Susie.
Fins det en spesiell venn som du ser opp til, beundrer?
Hvem var den første blant dine jevnaldrende som fikk symptomer?
Om du ikke vil prate om det, så bare si ifra.
- Fins det sykdom i slekten? - Min kusine får kramper.
Har du sett et krampeanfall?
Da du fikk symptomer første gang, hadde det skjedd noe da?
Prøver, noen som var syke, et dødsfall?
Om jeg var flue på veggen hjemme hos deg, hva ville jeg sett, Janet?
Bare en vanlig familie. Vanlig, normal.
Dine lærere, hvordan er de?
Jo... Miss Alvaro ville blåst i om vi døde alle sammen.
Og miss Mantel, hun er en ond snerpe.
Jeg liker miss Charron.
- Hun har også vært syk. - Er hun på din alder?
Det er viktig. Det syns jeg også.
- Har du hatt samleie? - Ja.
Nei. Jeg husker ikke helt.
- Din mor, er hun frisk? - Hun har ikke smittet meg.
Om det er det du mener.
Liker du at din mor gir deg oppmerksomhet når du besvimer?
Jeg hater det om hun blir bekymret for meg.
Har du hatt din første seksuelle erfaring?
- Jeg gjør ikke sånt. - Kan du utdype det?
Jeg daterer ikke ting.
Jeg har lest at et menneske egentlig er tre mennesker.
Den man tror man er, den som alle andre ser og den man virkelig er.
- Du er en intelligent jente. - Ikke vær nedlatende.
- Syns du at jeg gjør det? - Jeg vet ikke hva du gjør.
Jeg er... Jeg er ikke...
Gal. Jeg er ikke det!
- Din far? - Jeg kjenner ham ikke.
Hun drev ham bort. Hun tar knekken på alt liv hos alle.
Har du snakket med din mor om ham?
Hva har en mann jeg aldri har kjent, med dette å gjøre?
Har du hatt uregelmessig menstruasjon eller overdreven blødning?
- Spør du alle om det? - Bare kvinnelige pasienter, selvsagt.
Det er viktig å ha en journal over alle dine fysiske symptomer.
Jeg vet bare at...
Jeg... Jeg føler meg...
Jeg føler meg...
Jeg føler meg... som om...
Jeg... Det er... Jeg... Det er...
Jeg føler meg...
- Hvordan føler du deg, Lydia? - Syk.
Ingen vil høre sannheten. Det gjør meg sint, skriv det!
Jeg tror det foregår mye under ditt raseri.
Det slår så fort. Det er som om det skal hoppe ut.
Jeg er sint fordi alle tror vi er overspente. Dette er ekte!
Konsekvensene er ekte, ja.
- Men dette er virkelig for deg. - Hva skal det bety?
Det er virkelig for oss alle. Noe er alvorlig galt!
Hvorfor ignorerer alle oss?
- Alle skal få beroligende. - Ingen tror på at vi er syke.
Mitt råd er... Ikke ta pillene. Og skjul symptomene.
Jeg, som er i en mer fremskreden fase, har ganske vage symptomer.
- I en mer fremskreden fase? - Ja, så jeg ligger foran.
Du nekter bare å akseptere at vi også er syke.
Nei! Jeg er glad dere er syke... Ikke glad, men dere skjønner.
Jeg skal be mine foreldre skaffe en spesialistlege.
Susan! Kom igjen!
Jeg har ikke tenkt å svikte dere.
"Hysterisk smitte", slik lyder diagnosen.
- Den vandrende livmoren. - Hva?
Hysteri, fra det greske ordet for livmor.
Hippokrates trodde at forstyrrelser i livmoren forårsaket hysteri.
Oppførsel -kravene må oppfylles.
Dette er en skole, ikke noe mentalsykehus.
Denne generasjonen, de tror de er så misforstått.
De skulle bare visst hvor misforstått middelaldrende kvinner er.
Det høres ut som de ikke fant noe galt.
Prøvene var ikke avanserte nok.
- Du sa vel ikke noe om meg til dem? - Du er ikke verdens sentrum, Eileen.
Jeg skal møte en ny psykiater. Du vil bli tvunget til å komme!
De vil stille inngående spørsmål om deg, vet du.
De er svært interessert i å få vite hvorfor jeg er som jeg er.
Har du noen anelse om hvordan det er å ha deg som mor?
- Det er urettferdig at jeg ble født! - La meg være i fred!
Jøss.
Hva har Skrulla gjort nå?
Jeg er også i en fremskreden fase.
Din spesialist vil bare forklare alt med kvinnelige hormoner.
Men det kan jo være alt mulig, alle mulige grunner.
Det smaker metallisk.
Du er slettes ikke lik henne.
Du har vel aldri grått for Abbie, har du vel?
Uansett, jeg kom ikke for din skyld.
- Jeg ville treffe Kenneth. - Kenneth.
Vi har begynt å date nå.
Vi har noe.
- Jeg ville treffe deg Lydia, for... - Du likte henne aldri.
- Hva? - Hun heter Abbie.
- Tross mitt engasjement i elevenes... - Har du tenkt å si hva som foregår?
Har du?
- Du er redd for meg. - Du er bare en jente.
Hva skriver du? Det handler om meg.
Du går rundt i den der. Du er så, du er så...
Skolesekretæren skal besøke din mamma i dag og fortelle nyheten.
Det blir best slik, Lydia.
- Dessverre må jeg meddele deg... - Dere kan ikke gjøre det.
Dere kan ikke fjerne meg. Jeg har rettigheter!
Vi takker deg miss Charron, for din uvurderlige innsats, -
- og vi ønsker deg lykke til i fremtiden.
Til slutt, med tanke på den siste tidens hendelser, -
- så vil jeg si at absolutt ingenting vises på prøvene -
- som er tatt på skolen eller på elevene. Vi anses som helt friske.
Den som påstår noe annet, formidler falsk informasjon.
- Dere blir aldri kvitt meg. - Jeg tolererer ikke sånt på skolen!
- Dere vet alle at noe er galt. - Før henne ut!
Skal dere ikke kjempe for sannheten? Hvor nedtrykte er dere?
- Før henne ut! - Er det sløvhet? Dere sover!
Frihet krever bevissthet! Drep systemet, det dreper dere!
Reis dere!
Alt kommer til å være likt, hele livet...
Likt, hele livet...
Lydia? Du bør virkelig dra.
- Frihet krever bevissthet. - Hvorfor vil alle bli kvitt meg?
Slipp meg!
Det er noe her!
Jeg kjenner det, det er noe giftig, noe som er galt!
Lås døren!
Slutt!
- Hva har jeg gjort dere? - "Gjort"? Du har ikke gjort noe.
Han burde ikke ha sluppet meg ut av sykehuset.
- Jeg er sprø, jeg er gal! - Du er ikke gal, Lydia!
Du er ikke sprø, ikke gal! Vi er normale.
Om det er ekte for meg...
Jeg har spilt. Jeg har aldri vært syk.
- Men vi, da? Vi har alle vært syke. - Ikke jeg!
- Alle er syke. Ingen besvimer bare. - Det var jeg som begynte.
Jeg ble rammet tidlig, og jeg lover at jeg ikke bløffer.
- Jeg er ikke en som hermer. - Alle prøvene var negative.
Og hvordan kunne de andre bli friske så fort?
Psykiateren sa at det var virkelig for meg.
- Det er det nok ikke. - Vet du hva, Lydia?
Det er du som er bløffen.
Alt er galt.
Så...
Jeg har blitt utvist.
Flaks for deg.
Tenåringer...
Det føles som man besvimer, dør...
Ikke engang du vil ha meg.
Det er ikke sånn. Det vet du.
Jeg besvimer...
Den vesle døden...
La henne være!
La henne være! Ut av mitt hus!
Ut av mitt hus! Slipp meg!
Ut av mitt hus!
Kom an! Slutt å se på henne, jeg mener det!
Jeg blir kvalm av deg.
Du skulle vært innelåst. Du er farlig.
Jeg glemte... at han er min bror.
Glemte du?!
Du har ikke vært syk. Men du er syk i hodet!
Man kan ikke stole på noen menn.
Jeg vet at han forlot deg, men du må ha stolt på ham en gang!
- Du fikk jo to barn med ham. - Ett.
- To. Jeg fins faktisk også. - Ett.
- To! - Jeg kan telle.
- Hva? - Du er ikke hans.
Så det var derfor han stakk.
Hvem er jeg sin?
- Glem det, det er historie. - Det er min historie!
Hvem er han? Lever han fortsatt?
Du må si det!
Er det noe galt med ham?
Det var det, ikke sant?
Hva er galt med meg? Hvem er jeg?
Han kom fra skyggene.
Hva?
Og så...
Du.
Mener du...?
Ble du...?
Ble du...? Er jeg...?
Og jeg ligner på ham, ikke sant?
Jeg har vokst opp og jeg har lignet på ham.
Jeg har alltid visst at noe var galt. Nå vet jeg det!
Det var jeg! Det har alltid vært jeg!
- Jeg skulle ikke ha sagt noe. - Jeg er glad jeg vet sannheten.
Eika som er tæret av tidens tann.
Vi burde møtes her samme dag hvert år resten av våre liv.
Samme dag...
Abbie!
Jeg føler meg så fri!
Lydia. Kjære Lydia, vær snill og kom ned.
Se på meg, mor! Se på meg!
- Se på meg! - Nei, skatt!
Vær så snill, Lydia, kom ned!
Vi kan dra til kysten.
Det ville vært hyggelig. Vi har aldri vært ved kysten.
Jeg føler meg så virkelig.
Jeg føler meg så våken, fri!
Så bevisst...
Lydia!
Abbie!
Det er ikke noe galt med deg.
Vår fødsel er bare søvn og glemsel.
Sjelen i oss, vårt livs stjerne, har hatt sitt feste annensteds.
Og langveisfra.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Lars Bjorland Enge www.btistudios.com