Det var en gång en modig liten mus... ...som älskade ära och rättvisa.
Och som alltid talade sanning.
Nej, det är inte han.
Det där är en råtta, och alla vet att det är en stor skillnad på råttor och möss.
För det första så tycker inte råttor om ljus.
De spenderar sina liv i mörker. De är också rädda för människor,-
-det är därför de gömmer sig hela tiden.
Och de talar inte sanning.
Eftersom alla vet att... ...en råtta inte kan prata.
Berätta det en gång till?
Berätta en gång till och jag ska aldrig be dig om det igen.
Kör till. Vi är på väg mot Dor, en av världens mest magiska platser.
Det sa du inte innan. Alla ställe har något speciellt.
Och i Dor är det soppan!
Jag ser det!
Jag känner doften!
- Jag måste bara smaka soppan. - Håll dig nära.
Ska vi inte stanna här lite längre?
Tänk inte ens tanken. Minns du vad som hände i Shanghai?
Ja, men det här stället är annorlunda. Det här är speciellt.
Vilken dag som helst var en måltid på en sopprestaurang-
-nästan som en hel måltid. Men en gång om året-
-förändrades kungadömet Dor magiskt.
I Dor var julen inget speciellt.
Visst, de firade. Men det var inget speciellt i jämförelse med soppdagen.
- Se upp, se upp! - Skynda!
Alla Dorier samlades vid slottet. De visste, att just i det ögonblicket,-
-skapades ett underverk i de kungliga köken.
Köksmästaren Andre var ett geni, vilket de blev påminda om den första-
-söndagen varje vår.
Exakt klockan tolv ska han kontrollera årets kungliga skapelse.
- Mer lök! - Mer lök!
Torget blev fyllt med folk och när doften började komma-
-började även deras tålamod att falla.
Förlåt.
Tack så mycket.
Det är med ära som jag presenterar det här årets kungliga sakpelse-
-från köksmästare Andres kök.
- Något är fel. Jag behöver mer tid! - Vi är redan sena.
Det här är inte rätt!
Ut här ifrån, allihop!
Det är svårt att vara ett geni på egen hand.
Ibland krävs det lite hjälp.
- Du ändrade på något. - Jag rörde inget.
- Jag känner doften. Vad är det här? - Vitlök.
- Du har redan det. - Nej, det har jag inte!
Jag räddade din soppa. De har väntat hela året och du vill ge dem...
...det här diskvattnet!
Diskvatten?
Och årets soppa är gjord på...
Rotfrukt, grön lök och svampar direkt från skogen.
Roscuro?
God afton.
Jag behöver inte stå här och lyssna på en stor talande grönsak!
- Jag behöver inte lyssna på en fegis! - Fegis?
- Ja, en fegis! - Kallar du mig för fegis?
Nej...
Nej, nej, nej...
Delikat!
Roscuro? Var är du, Roscuro?
- Det här är fantastiskt. - Smaka soppan, Ers Majestät.
Soppan är helt...
- Min soppa rörde på sig! - Nej, det gjorde den inte.
- Ers Majestät? - Det är en råtta i min soppa!
Jag vet att det här är en skam och att med första blicken...
En råtta i min soppa... ...och jag som åt av den.
Hon har rätt, det är en råtta!
- Det är en råtta! - Fånga den där råttan!
Jag vet att ni inte tycker om råttor...
Jag kommer inte här ifrån, jag kommer ifrån...
Det där var aggressivt.
Köket? Han springer mot köket!
Där är han!
Där uppe! Stoppa råttan!
Jag ser honom!
- Hjälp mig! - Han är på väg mot soppan!
- Där är han! - Kan jag bara få...
Där uppe!
Sötnos? Älskling! Hon är...
- Hon är dö... - Hon är död. Fånga honom!
Nu tar vi den där råttan!
Nej, nej! Inte där i!
Du behöver inte vara rädd. Du kommer att vänja dig vid mörkret.
- Vem är du? - En råtta, precis som du.
Följ med mig.
När något gör så här ont måste det finnas en anledning.
Det måste finnas något att anklaga.
Från nu och för all framtid är soppa och tillagning av soppa,-
-ätande av soppa och talande om soppa mot lagen.
Råttor blir också olagliga!
Från och med nu kommer alla som skyddar råttor-
-att bli straffade med Dors värsta straff!
Vad händer när du gör något naturligt olagligt?
Du kan lika gärna gör flugor olagliga, svett eller måndagsmornar.
Det var precis vad kungen gjorde, under en hemsk sorg.
Några gav sig av och världen blev mörk. Färger flöt ihop med varandra och-
-mörka moln fyllde himlen.
Och under en lång tid skulle det inte regna.
Molnen stannade kvar... ...en lång tid.
- Jag önskar att det börjar regna. - Det gör hela världen också.
Jag ber om ursäkt, Ers Kungliga Höghet.
Jag kan i alla fall fortfarande känna smärta.
Tror du att det finns ljus någonstans i världen, Louise?
- Jag vet inte. - Det tror jag att det gör.
Vi vet bara inte vart vi ska finna det.
Minns ni när vi berättade att det fanns en modig liten mus?
Om ni vet något om sagor vet ni...
...att en hjälte inte dyker upp fören världen verkligen behöver en.
MUSVÄRLDEN
Ursäkta mig. Ursäkta mig.
Förlåt mig. Borgmästaren.
- Var ska du? - Mitt barn ska...
- Min fru ska föda... - Gratulerar.
Jag ber så hemskt mycket om ursäkt... Adjö.
- Hans ögon är öppna. - Ibland är de öppna.
- Han skriker inte. - Det lär han sig med tiden.
Men han skriker ju inte.
Han är så söt, kolla på hans öron.
Enda från födseln hade Despereaux mycket bättre sinnen än alla andra möss.
Gör det inte, Despereaux!
Despereaux Tilling hade ingen aning om att han var liten.
Inte bara liten i mänskliga termer utan även för att vara en mus var han liten.
Om sanningen ska fram så märkte han inte det, tvärtom.
Han tyckte själv att han var jättestor.
Vi är oroliga för honom, han varken skriker eller skyggar.
Vi trodde att han skulle växa från det,-
-men han blir aldrig rädd. Och han skriker aldrig.
- Vi har visat hur man gör. - Vissa barn utvecklas långsammare.
Han kommer att skrika i sinom tid. Det kommer att ordna sig.
Okej, lugna er nu. Är ni redo?
Rätt.
Okej, utmärkt.
Du skrek inte, Despereaux.
- Det ser ut som ett svärd. - Det är en köttkniv.
- Den är vacker. - Den är farlig!
Har du fler?
Vad gör du, Despereaux?
- Det finns tusentals råttor där ner. - De kommer att slita armarna av dig.
- Hur djupt är det? - Ingen har någonsin återvänt.
- Hur kommer det sig? - Det är dit du går om du blir...
Utvisad! När blir man utvisad?
När man bryter mot lagarna. Det står i lagen att vi inte får prata om det.
- Despereaux? - Jag vill bara ta mig en titt.
Vi måste gå här ifrån!
- Han gör det. - Nej.
Du får inte mata dem, Despereaux!
Hallå?
Här får ni. Var ni nu är.
RÅTTVÄRLDEN
- Du är galen! - Vad har jag gjort?
De ser hungriga ut, herre.
Middagsdags.
- Varför äter du inte? - Jag tänkte göra det.
- Nej, det tänkte du inte. - Jag ser bara på, herrn.
Det var inte speciellt tacksamt av dig. Trotts att jag har tagit hand om dig.
Jag är tacksam för det.
- Du saknar något, eller hur? - Nej.
Det finns inget där uppe, Roscuro.
Det vet jag.
Inget. Det finns inget där.
Honom kommer du inte att kunna förändra.
En råtta är alltid en råtta, sen spelar det ingen roll var man kommer ifrån.
Förlåt.
- Han är konstig. - Vad vackert, undra vad som finns där?
Första februari: han grät inte. Tredje februari: han skrek inte.
Skrek inte. Skrek inte? Här ska ni få se.
- Han ritar katter. - Det kan inte vara möjligt.
Jo, jag är rädd för det. Han döpte den till Fluffy.
Jag visste inte om det...
Kom med här, Despereaux.
- Varför tror du att du går i skola? - För att lära mig?
- Vad är det du ska lära dig? - Att vara en...
...en mus?
Och du kan inte vara en mus om du inte lär dig att vara rädd.
Det finns så många saker här i livet som är skrämmande, du måste bara lära dig.
Ja... Okej, herrn.
Är hans bror normal?
Ja, det är han.
Ibland behöver de bara se de äldre barnen göra det.
- Ingen kan vara orädd. - Jag förstår.
Du skyddar honom, det är det som är problemet.
Han kommer aldrig att bli rädd och du inte låter honom att bli det.
Gör som han gör.
- Om han blir rädd för något... - ...måste du också bli rädd.
Kom nu, Furlogh. Skynda dig.
Du ska börja äta i den där änden.
Limmet är gott, men det är sidorna som smackar bäst.
"Det var en gång", vad lustigt.
De berättar inte när det är, det verkar som att man får lista ut det själv.
Du ska inte läsa det, Despereaux. Du ska äta det.
Jag kommer tillbaks om en timme. Läs inte!
Det är en lag.
Det var en gång en prinsessa.
Mer gudomlig än någon annan prinsessa.
Gudomlig.
Och som sagan berättar så var hon inlåst i ett slott, långt, långt borta.
Därifrån kunde hon se världen, men inte röra den.
Hon längtade efter en prins, en modig riddare, som skulle befria henne.
Någon med mod, ära och anständighet.
Men i en grym och skrämmande värld var sådana män sällsynta.
De levde i en värld, byggd på mod, heder och kavalleri.
De gav sina liv åt varandra. För att kämpa för sanningen, de svaga,-
-att skippa rättvisa och för att alltid...
Hur var biblioteket? Förlorade ni aptiten?
Nej, snarare tvärt om.
Bra gjort.
Har du sett att de sätter upp en ny skylt på en butik? Ganska modern.
Har du någonsin läst en bok och känt att den var som skriven för dig?
Despereaux älskade dem alla.
Sanningen, rättvisan, de modiga riddarna och svärdkamperna.
Han tyckte även om saker som han aldrig hade kunnat tro.
Sagan berättar att hon var en fånge, men det var inte hela sanningen.
Hon hade hopp och har man det så är man inte direkt någons fånge.
En dag kommer min prins.
Hur kunde hon vara så säker?
Ja, hur kunde hon det?
Varför gråter du?
- Jag är här nere. - Är du en råtta?
Är du en mus?
Jag är en gentleman.
Hur står det till?
Du var ledsen? För att du har längtan?
- Du är en underlig liten mus. - Tack så mycket.
Kom här.
Var har du hört det? Angående längtan?
- I en saga. - Vad handlar den om?
Om en prinsessa som du, i ett sådant här slott.
Du är en klyftig mus, eller hur? Så säger du säkert till alla prinsessor.
Jag har svurit att tala sanning. Det är en hederskodex.
Du är en hederlig gentleman.
- Hur slutar sagan? - Det vet jag inte...
Jag har inte läst klart den.
Jag önskar att det börjar regna, och att vi får äta soppa igen.
Jag önskar även tillbaka råttorna.
Kan du lova mig att du läser klart sagan och berättar hur den slutar?
Er önskan är min lag.
Du är en väldigt modig mus.
Tack så mycket, min trogna gentleman.
Det finns olika sorters prinsessor.
Vissa föds som det, andra gifter sig...
Och för en del så är det en dröm.
Någon gång längtar varje liten flicka efter att bli en prinsessa.
Jag ska bo där borta.
I det högsta tornet.
Sluta att dagdrömma och mata grisarna.
Det ska bli mitt, alltihop.
Är du döv? Mata grisarna!
Miggery Sow har mockat skit så länge hon kan minnas.
Hennes farbror Ned har tvingat henne att arbeta sedan hon var liten.
Men det fungerade bra, eftersom hon gillade grisarna.
Jag ska ha en klädkammare för mina klänningar-
-och en hel garderob till mina underkläder.
I själva verket kunde Miggery Sow se sin framtid så tydligt...
Att hon kunde se tiaran och de fina klänningarna.
När det blev riktigt illa på gården kunde hon se när hon blev fri-
-från allt det här.
20 för de stora, 15 för suggan och tolv för flickan?
15 för flickan.
Jag sa ju att jag skulle komma till slottet.
Ibland behövs det inte mycket för att en dröm ska slå in.
Man måste bara kunna se det på rätt sätt.
- Hon var som en ängel... - Du är galen!
Och hon luktade underbart, som en trädgård.
Du får inte prata med en människa, det är det värsta man kan göra.
Du kommer att hamna i fängelsehålan och bli uppäten av råttor!
- De kan få slita mig i stycken. - Det här är illa...
Hennes händer var så mjuka, som dunet i en kudde.
Jag är orolig för dig.
- Det finns inget att vara rädd för! - Tyst, de kan höra dig!
Försök att vara modig någon gång, och sluta skygga!
Vad håller ni på med? Prinsessor och mod?
Jag vill prata med dig i biblioteket.
Är du säker? En riktig människa?
Vi måste berätta för musrådet.
Om de får reda på att de inte fick veta, så får det veta att det var jag som...
De kommer att slänga honom i fängelsehålan!
Inte om vi ber och visar dem att han har förändrats.
Att han är rädd och håller på att bli en riktig mus.
Despereaux?
Självklart är ödet ett konstigt ting.
Vi beger oss ut för att få reda på ödet, utan att själva veta om det alltid.
Despereaux Tilling?
Hur länge har du läst den här boken?
- En vecka. - Du har nästan läst ut den.
Jag ville bara se hur den slutar.
Vägran att utvecklas som mus, att respektera och lyda äldre möss.
Uppfört sig onormalt.
Utlöst, inte mindre än, 17 musfäller med vilje.
Och personlig kontakt med...
Med en människa.
Finns det inget du kan göra?
Du måste lita på dem, de är rådet. Och rådet är de för att...
De är rådet. De ger råd.
Har du något att säga i självförsvar?
Det var en mycket bra saga och... Hon var en väldigt vacker prinsessa.
Våra herrar är här för att skydda oss och vårt levnadssätt.
Och när någon av oss inte följer levnadssättet...
Blir denne en fara för oss alla. Det är ingen svår fråga.
Är du en man eller mus?
Dina aktioner visar att du har stora problem med att vara en mus.
Därmed förvisas du härifrån för alltid. Du får därmed hjälp av trådmästaren-
-som kommer att förbereda dig för nedsänkningen till fängeslehålan-
-varifrån ingen mus eller ljus tidigare har återvänt ifrån.
Var tysta, min kära. Vi har saker att ta hand om.
Följ med mig.
Ställ dig på den.
Det sägs... Att du är den modige.
- Jag antar det. - Bra. Det kan behövas där nere.
Bär den med stolthet, det är ingen skam.
Då är det dags.
De är för rädda för att komma hit.
- In dit? - Ja, tyvärr.
- Mod, inte sant? - Och ärlighet, och ära.
Bra. Men speciellt mod.
- Jag är redo. - Dåså, då behöver du...
- Hallå? - Hallå!
Killar, sätt fart!
Vem är det? Vem där?
- Despereaux. - Man eller mus?
Jag är en gentleman.
Men killar, var tålmodiga.
- Vad gör dig till en gentleman? - Hederskoden.
Du är då en underlig liten mus. Var hittade du hederskoden då?
Jag läste det i en saga.
Berätta om sagan för mig. Jag lyssnar gärna på bra en historia.
Det handlar om en prinsessa och en riddare...
...och hans strävan att rädda hennes ära.
Det var en prinsessa som tog min soppa.
Hon tog den inte. Hennes saknas också.
- Hur kan du veta allt detta? - Jag har sett och pratat med henne.
Det är varför de skickade ned mig hit.
Och vad sa prinsessan till dig inför den lilla publiken?
Du måste vara en kunglig mus, stämmer det?
Hon saknar soppan... och regnet. Men mest av allt solskenet.
Och hon vill bara att allt ska bli som normalt igen.
Jag vill inte lyssna på dina sagor om prinsessor och solsken.
Berätta om det för råttorna!
Okej, då sticker vi.
- En bra publik, inte sant? - Jo, det är det.
Roscuro, roligt att du kunde komma, jag trodde inte att du gillade arenan.
Va? Nej, det är en ära, sir.
- Bra. ha det så trevligt. - Tack så mycket.
Låt spelen börja!
Vänta! Kan jag få äran?
- Va? - Han ser smakful ut.
Detta var ju ett framsteg. Vi kanske kan lägga det förflutna bakom oss?
Mycket nöje, min vän.
Kom så går vi.
Ingen fara. Fortsätt att gå. - Fortsätta framåt! Seså!
Där uppe är det.
Fortsätt.
Ser du? Solsken.
Riktigt ljus. Det tillhör mig, men vi kan dela.
Det är inte mycket, men det finns inte mycket kvar efter att allt blev grått.
Ska du inte äta upp mig? - Nej, jag äter inte möss.
- Vad äter du då? - Vad jag än kan hitta.
Då är du en sann gentleman.
Berätta den där historian...
Prinsessan... Hur såg hon ut?
- Var hon arg? - Nej, inte alls.
- Hennes hjärta var fullt av längtan. - Vad är det?
Så växer ett vänskap fram.
Under de närmsta veckorna berättade han allt för Roscuro-
-han visste om lojalitet, ära och mod.
Han berättade om prinsessan och var hennes längtan kom från,-
-att hon saknade regnet och soppan. Även råttorna.
Även råttorna?
Han berättade om hederskoden-- om han ädla uppdrag.
Om plikt, lojalitet. Och där, i en mörka källare lovade två-
-riddare sin hängivenhet till en prinsessa som satt fången i ett slott.
Fångad i ett liv full av smärta och längtan, även om ingen kunde se det.
- Er krona, mamma. - Jag vill inte ha den.
- Men den är ju så vacker. - Jo, men jag vill inte ha den.
Du ser ut som en prinsessa i den. - Jag vet. Jag är en prinsessa.
Jo, men en sån vacker prinsessa med en liten glittrig...
Jag vill inte ha den! Kan du förstå det, Meg?
- Nåväl... - Ta bort den.
Prinsessa. Vem är prinsessan? Jag är prinsessan.
Jag är prinsessan!
Min kan och min hatt. Mina handskar...
Är jag... vacker? Puder på mitt vackra prinsessansikte.
Vad sysslar du med?! Var har du hittat allt detta?
Jag har lånat det. Jag tänkte lämna tillbaka det.
Se till att du gör det!
Du kan tillbringa hela veckan med att bära ned sörjan till fängelsehålan!
Prinsessan...
Hon är prinsessan. Och nu får jag bära ner den här stinkande grytan-
-till de stinkande...
Här kan man komma vilse för alltid.
- Ding Ding! - Sörja? Nej, jag sa sörja.
Ska jag äta detta?
Detta ska inte jag behöva stå ut med! Jag tjänar prinsessan!
Serverar du prinsessan...? Det var ju ett roligt skämt.
- Jo! Jag serverar henne the... - Jag vill inte höra på det!
Jag hade en prinsessa en gång, men inte nu längre.
- Hade du en prinsessa? Ja, varje far har sin prinsessa.
Till han slutade att vara en far, förstås.
Jag är så hemskt ledsen.
Jag har en riktig. Hon har en tiara och fina glittriga kläder.
Och jag ser varje dag.
- Vilken typ av uppdrag? - För att be om ursäkt för ett svek.
Vem har ni svikit?
Kom ihåg när råttorna försvann?
Visst försvann alla råttor, men det var p.g.a. en särskild råtta.
Om jag kunde be om ursäkt. Säga att jag är mycket ledsen.
Jag ville inte att detta skulle ske. Om hon bara kunde höra mig säga det...
...bara höra min röst. Du skulle hon förstå.
Det är verkligen ett nobelt uppdrag.
- Ers Höghet. Ers Höghet? - Är det du? Min lilla mus.
Jag är inte en mus...
Så du är min lilla gentleman?
Kom du för att berätta hur historien sluter? Uppfyllde du ditt uppdrag?
- Var är du? - Jag kom för att be om ursäkt.
Du är väl ädel, inte sant? Du behöver inte be om ursäkt för nåt.
Jo, jag är... Jag är verkligen ledsen.
Jag känner igen dig. - Nej! Lyssna på mig.
Jag vill lära känna dig.
Ta bort honom! Snälla!
Det är en råtta!
Fånga den!
Vad skulle du gjort om ditt namn var en svordom?
Om John, Beth eller Bill skulle vara en förolämpning.
Så kände Roscuro om sig själv.
När ens hjärta brister kan dt växa tillbaka snett och förvridet.
Förvridet och deformerat och blir hårt.
Trots sin förändring hade Roscuro fortfarande en längtan.
Men nu efter nån som hade ett lika brustet hjärta som honom själv.
Vackra prinsessa. Vackra, vackra prinsessa.
Vilken söt prinsessa! Mina hanskar, min kam och min vackra krona.
Ståendes på mitt huvud...
Vem är den söta prinsessan?!
Du är det. - Ja det är jag.
- Och du bör bära kläderna. - Ja! Det borde jag.
- Och du borde ligga i den sängen. - Ja, ligga i sängen hela dagarna...
- Och du borde bära kronan. - Ska jag bära skorna?
Nej, inte skorna - kronan.
Där kom jag på mig själv.
Vem är du? Ingen får hitta mig med en råtta i mitt rum.
Om de hittar dig med tavlan av prinsessan? Skulle det vara bättre?
Jag vill ha det samma som du.
Hallå?
Vad gör du?
Jag behövde den till ett barn.
Nej, inte ett barn. Till prinsessan.
Jag menar, till prinsessan! För att skära äpplen. Hon ville ha äpplen.
- "Vänd dig om och gå." - Vänd dig om och gå.
- Nej! Du ska vända och gå. - Jaha. Ursäkta.
Jag kan knappt höra dig...
Smärta är en lustig grej.
Samma ska kan få en person arg, en annan person sorg.
Ta hand om min lilla prinsessa. Jag klarar inte av det längre.
- Oroa dig inte. Det kan jag göra. - Jag är så hemskt ledsen...
Gregory sa att hon hade för stort hjärta. Därför fick de sätta lite av det på utsidan.
Men det är svårt att se nåt i nacken, men ha ett gott hjärta utan att veta om det.
Du kan klara av detta. Hon hör hemma i källaren och du i slottet.
- Vad gör du? - Jag städar.
Med ett rep? Det ser urlöjligt ut.
- Ursäkta? - Du ser urlöjlig ut.
Du kan inte göra så här, Meg. Du kommer råka illa ut.
- Det är du som är prinsessa nu. Din plats är i slottet.
Platsen är i slottet! - Nej, gör det inte!
Hjälp mig!
Hjälp! Din stinkande råtta! Du lurade mig!
- Försvinn. Det är inte matdags än. - Snälla, vi dör av hunger.
- Damen...! - Musen? Jaså, det är du!
- Jag ska rädda dig i från detta onda. - Nej, leta efter min pappa...
Ta kedjan jag har runt halsen. Det kommer visa att du är rättvis och ärliga.
- Det är jag. Rättvis, ärliga och lojal. - Jag vet. Ta den. Det är ont om tid.
Varsågod, sir. Färska maskar.
Tack så mycket.
Bra jobbat, Roscuro. Hör du det? Det är tack vare dig.
Kom, min vän. Kom och titta på vad du har uppnått.
Ers Höghet! Snälla! Sir!
Kom igen...
Sir? Ers Höghet!
Hallå, Ers Höghet! Herr Kung...
Här nere.
Din dotter är i fara. Hon sitter i en källarhåla.
Du är den enda som kan hjälpa henne. Hon skickade hit mig.
Snälla ni, sir. Ers Höghet!
Titta ned hitåt!
- Du måste hjälpa mig, far. - Men du är ju död...
Nej, jag är inte död. Prinsessan är i fara.
Hon sitter inspärrad i källarhålan.
Pappa, jag är inte död. Vakna! Snälla!
- Furlough, du måste hjälpa mig! - Men du...
Nej! Jag är inte död. Prinsessan är i fara.
- Hon sitter inlåst i källarhålan. - Herregud! Du är död!
Killar, hör upp! Jag är inte död, men prinsessan är i fara,-
-hon sitter inlåst i källaren och... Ni måste hjälpa mig!
Nu räcker det.
Titta på det!
Om du vill göra ett uttalande... göra då ett bra.
Kul att se dig!
Titta.
Titta där uppe! Marge, titta.
Persilja?
Selleri?
Hallå! Prinsessan är i fara! Titta hit ned!
Prinsessan är i fara!
Du var en söt liten mus.
- Vill du ha lite soppa? - Nej... Prinsessan är i fara!
- En talande mus... - Du måste hjälpa mig.
- Lite ost kanske? - Nej! Jag vill inte ha ost!
Prinsessan! Det är i fara! Hon sitter inlåst i källarhålan!
- I fängelsehålan? - Nej. Inget att oroa sig för.
Prinsessan är i säkerhet uppe i...
Titta... Var är du?
- Berätta igen! - Mod och ära.
Mod och ära!
Jag gillar det! Det är så skönt att slippa köket!
Ditåt.
Var har hon tagit vägen?
Mina vänner! Det finns råttor, men sen finns det "råttor".
Stora applåder till vår vän här. Eftersom han levererade vår prinsessa.
Kom!
Vänta! Vart ska ni ta vägen?
- Titta där. - Ta dem, grabbar!
Fortsätt framåt.
Bra skjutet.
Löken är slut.
Hjälp! Hjälp! Kan nån höra mig?!
Hjälp! Här inne är jag!
Här inne!
Varför tog det så länge? Jag har ropat i över 2 timmar.
Min lilla prinsessa...
Titta! Där uppe!
Gå nu Despereaux.
Vänta lite! Tålamod!
Inte än!
Du får äran, min vän.
Minns du när jag sa att ilska är den starkaste känslan?
Tja, det är den inte. Det är förlåtelse.
En enda gärning av förlåtelse kan förändra allt.
- Nej. - Va?
- Jag sa nej. - Din värdelösa lilla...
Hjälp!
Vem släppte ut honom
Du där! - Det är den där musen.
Fånga honom!
Är det inte våra modiga riddare. Jag undrar...
Ska jag göra slut på dig mig själv? Eller ge dig till katten?
Kissekiss...
Vad... är... det?
Snälla! Fin kisse.
Tack, min gode herre.
Förlåt mig...
Jag är den som borde be om ursäkt.
Jag är hemskt ledsen. Du har ingen aning om hur ledsen jag är.
Det är ingen fara.
Jag är så hemskt ledsen.
Man kan säga att det var ett stort missförstånd om du vill.
En kung blev sårad, då sårade han en råtta.
Råtta blev då sårad, och sårade en prinsessa.
Då blev prinsessan sårad, och sårade en tjänsteflicka utan att mena det.
När tjänsteflickan varit sårad så länge att inget kunde göra henne lycklig.
Eller var det ett misstag? Eller var det bara tur?
För tjänsteflickan återvände till gården. Och vakten fann sin prinsessa-
-och kungen fann nåt starkare än sorg. Och mössen blev av med sin fruktan.
Människorna i Dor lever nu tillsammans med alla råttor.
Alla utom en. Han återvände till sjöss, där han känner en sval bris varje morgon...
...och solen i ansiktet varje eftermiddag. Vi kan säga att det blev ett lyckligt slut.
Men...
...hur roligt skulle det vara?
Översättning av: SuxXx och MrSwede Text hämtad från www.Undertexter.se
X264 Synk: Dafox