Kom! Skynda dig!
- Går det bra? - Ja.
Vi har att motse ett långt krig mot sluga och mäktiga skurkar.
Anfallet mot Pearl Harbor kan upprepas på många platser-
-i båda haven och längs deras kuster-
-och på hela det västra halvklotet.
Det kommer att bli ett långt och svårt krig.
Vi förväntar oss att undanröja hotet från Japan.
Men det skulle gagna oss föga om vi åstadkom det-
- samtidigt som övriga världen behärskades av Hitler och Mussolini.
Vi ska vinna det här kriget, och vi ska vinna freden...
- Brev hemifrån? - Ja, från min bror Homer.
- Han är yngst, va? - Nej.
Ulysses är yngst, han är... Han är fyra.
Han tror att det som är gott aldrig tar slut.
Han tycker sig höra hemma där det finns nåt intressant att se.
Jag hoppas att du kommer till Ithaca och får träffa honom.
Och min bror Homer, och min syster Bess.
Och mamma.
Hej, Harry!
Fjorton ord. Mottagaren betalar.
- Har du för lite? - Ja, jag blev inkallad.
Mamma skickar pengar. När får hon telegrammet?
Vad gör ni?
- Ta dem, det är ju ingenting. - Men varför...
- Betala när mamma skickar pengar. - Tack.
Skicka, Willie!
- Tom... - Vad då?
Jag vet, Willie. Men då och då...
Påminn mig. Varför vill du bli telegrambud?
Jag får träffa mycket folk och åka till många platser.
Sov du bra? Nickade du till i skolan?
Lite grann.
Hur går det med idrotten om du tar jobbet?
Vi har en timme gymnastik varje dag.
Jaså? Jag sprang 220 yards häck när jag gick på Ithaca High.
Jag var dalens mästare.
Det var jag!
Vill du verkligen ha jobbet?
Jag ska bli ert bästa bud nånsin.
Jag var vårt bästa bud nånsin. Du får jobbet.
Ju snabbare du lämnar och hämtar telegram, desto fler kan vi sända.
Då ökar våra chanser att klå Western Union och överleva.
Vi är Postal Telegraph. Vi är snabba, vi är artiga, och framför allt:
- Vi tappar aldrig bort ett telegram. - Ja, sir.
- Hur gammal är du? - Sexton.
Du sa det i går. Vi får inte anställa nån under sexton. Hur gammal är du?
Fjorton.
Då blir du sexton om två år.
- Vad gör du med 15 dollar i veckan? - Ger dem till min mor.
Nu är du en av oss. Håll ögon och öron öppna. Förstått?
Det här är en kvartsdollar.
Köp två pajer på Chatterton's, en äpple och en kokosnötsgrädde.
- Vad tycker du? - En bra pojke.
Det tycker jag med. Lite ung bara.
Jag är lite gammal. Vi reder oss nog.
Jag går till Corbett's. Ni kan dela på pajerna.
- Vad hette du, sa du? - Homer Macauley.
Du är precis vad vi behöver. Du är snabbast i hela dalen.
Kom ihåg: "En gång bud, alltid bud."
Då så, min gosse.
Homer Macauley...
William Grogan, 67 år. Telegrafist av den gamla stammen, en av de sista.
Du ser ut att vara hungrig.
Från och med nu är du och jag vänner.
Varsågod.
Ibland får du springa ärenden åt mig.
Vid eventuell berusning... förväntar jag mig en viss förståelse.
- Jag är ganska förstående. - Jaså du? Vi får väl se.
Varje kväll måste du se till att jag kan utföra mina plikter.
Stänk lite kallt vatten i ansiktet på mig om jag inte vaknar-
- och ge mig sen en kopp hett, svart kaffe från Corbett's.
- Vet du var det ligger? - Ja, sir. Kallt vatten, hett kaffe.
Ursäkta mig.
Homer, tror du att vi får en bättre värld efter kriget?
Ja, sir.
- Är pajen god? - Mycket, sir.
Det är krigsministeriets tunga plikt att meddela...
Homer...
Det här blir ditt första telegram.
Lägg det i mössan.
- Postal Telegraph. - Telegram?
- Till vem? - Mrs Rosa Sandoval. 1129 G Street.
- Är ni mrs Sandoval? - Si, si! Kom in.
Jag kan inte läsa engelska. Vad står det i telegrammet?
- Frun? - Läs upp telegrammet för mig.
Ja, frun.
...att er son Juan Domingo Sandoval stupade på Filippinerna 19 mars 1942.
Kom in.
Vem har skickat telegrammet? Är det min son, Juan Domingo?
Nej, frun.
Det är... från krigsministern.
- Krigsministern? - Det kanske inte var er son.
Det står Juan Domingo, men det kanske inte stämmer.
Sätt dig, så ska du få lite godis.
Alla pojkar tycker om godis.
Jag kan inte sluta. Då är jag så gott som död.
Mr Grogan!
Inkommande telegram. Vakna!
Kaffe. Corbett's!
Mr Corbett, jag måste ha kaffe! Till mr Grogan.
Nej, det kostar inget.
Tack.
Så där ja! Var inte rädd.
Precis så! Det var ju det jag sa. Precis så!
Corbett's kaffe...
- Är det ett viktigt telegram? - Nej.
Det är högst oviktigt.
Det gäller pengar. De viktiga tar flera veckor på sig att komma fram...
Ett nattelegram. Men du behöver inte åka i natt, det är högst oviktigt.
Men det är mycket viktigt för mig att jag tar emot det.
De vill ersätta mig. De har velat pensionera mig i åratal.
De skaffar maskiner, teleprintrar. Maskiner i stället för människor.
Ja, sir.
Jag visste att jag kunde lita på dig, Homer.
Du har redan varit till stor hjälp.
Du tog jobbet i rättan tid.
Jag var världens snabbaste telegrafist.
Snabbare än gamle Wolinsky, både på att skicka och ta emot.
Och inga fel!
Jajamän. Willie Grogan...
Varenda telegrafist i hela världen kände igen det namnet.
Och jag... tja...
Du och jag, Homer... Vi lever än.
Det gör vi!
I kväll vill jag säga några ord till alla kvinnor i vårt land.
Jag har en son på en jagare, kanske på väg mot Stilla havet.
Två av mina barn bor på Stillahavskusten.
Många av er har söner i det militära, och som nu gör sig redo för strid.
Ni har vänner och familj som befinner sig i farans väg.
Allt är bra, mamma. Jag vill inte att du sitter uppe.
Jag var tvungen att överlämna ett telegram till en kvinna på G Street.
Det stod att hennes son var död.
Men hon vägrade att tro det.
När jag kom tillbaka till kontoret var den gamle telegrafisten full.
Han måste kunna jobba, annars pensionerar de honom.
Allt är som det ska, Homer.
Men du börjar förstå den värld där du har varit ett barn.
Jag vet inte vad som händer.
Eller varför.
Men vad som än händer, låter jag inget göra dig så illa.
Käre Homer, du är mannen i familjen Macauley nu.
Allt mitt är nu di mina böcker, min fonograf och mitt mikroskop.
Jag saknar dig förstås och jag tänker på dig hela tiden.
Jag tänker på far, som dog så nyligen, och ändå för så längesedan.
Hans godhet lever på något sätt kvar hos oss.
Sluta nu!
Hans död är inte lätt att förstå.
Jag antar att det tar tid att släppa taget.
När smärtan är borta hoppas jag att allt blir lättare och bättre.
Vi får resorder snart, men ingen vet vart vi ska.
Jag är glad.
Jag önskar att det inte var krig, men är glad att få tjäna mitt land-
-som för mig är Ithaca.
Marcus.
- Hur är morgnarna där hemma? - Morgnarna?
- Vad gör du? - Tränar.
- Varför det? - För att få muskler.
- Ska du bli världens starkaste man? - Nej.
- Vad ska du bli då? - Somna om nu.
- Ska du åka till skolan? - Ja.
- Ska du lära dig nåt där? - Att springa häck.
- Varför det? - Alla i den här staden gör det.
Marcus gjorde det. Min chef gjorde det, och han blev mästare.
- Vad är en mästare? - Den bäste.
- Ska du bli bäst? - Jag ska försöka.
- I morgon, nej i går, såg jag tåget. - Vad såg du?
Jag såg en svart man som vinkade. Han sa: "Jag ska åka hem!"
- Vart ska han åka? - Vet inte. Alla bor på olika platser.
- Ska du åka? - Nån gång.
- Kommer du tillbaka? - Javisst!
- Kommer du att vara glad? - Ja.
Jag får ju träffa mamma, Marcus, Bess och dig.
Åk inte, Homer!
Inte nu. Jag ska bara åka till skolan.
Pappa åkte, och han kommer inte tillbaka.
Marcus åkte. Åk inte du också, Homer!
Det dröjer innan jag åker.
Men nu är det dags för dig att gå och lägga dig igen.
Jag vet inte vad som väntar.
Men vad som än händer, är jag ödmjukt redo för det.
Marcus!
Min vän är föräldralös. Han heter Tobey George.
Jag har berättat om er. Ni ska få träffa honom.
Jag önskar att jag slapp armén, och att det inte var krig.
Jag hatar ingen.
Men jag har bestämt mig för att bli en så bra soldat som möjligt.
Mer än något annat vill jag få komma hem-
- och tillbringa många år med dig, mamma, Bess och Ulysses.
Jag vill komma hem och få egen familj.
Du kommer snart att få möta en värld som inte är så lätt att förstå.
Alla misstag ligger framför dig.
Alla underbara misstag som du måste och kommer att begå.
Lita till ditt hjärta, som är gott, när det säger att du gör rätt.
...färdiga...
Nej! Bort från banan!
Och om nåt får dig på fall - andra eller kanske du själv...
...res dig igen.
Middag med...? Vänta lite nu.
När lovade jag att äta middag med dina föräldrar?
- Vi pratade om det vid frukosten. - Okej, lugn nu.
Varje gång du säger "älskling"...
Vad är du rädd för? Middagen är klockan sju prick.
- Vad menar du med "prick"? - Kom i tid. I aftonklädsel.
- Vilka "aftonkläder"? - Kläderna som jag köpte åt dig.
Jag älskar dig.
- Och jag vet att du älskar mig. - Ja, det gör jag.
Nej. Hej då.
Jag har varit bjuden på middag två gånger i hela mitt liv.
Jag var livrädd båda gångerna. Inte det minsta roligt.
- Mr Spangler, förlåt att jag är sen. - Hej, Homer!
- Ulysses, vad gör du här? - Ulysses? Då förstår jag.
Grabben knallar rakt in och lyssnar på mina telefonsamtal.
Du är en orädd ung man, och en utmärkt lyssnare.
- Haltar du? Är allt bra? - Ja, sir.
Då så. Några telegram ska lämnas och hämtas. Hämta först och lämna sen.
- Ja, sir. Förlåt att jag är sen. - Det är ingen fara.
Oroa dig inte, vi håller ett öga på din bror. Åk du.
Åk du, Homer.
Jag går till Corbett's och tar ett glas.
I kväll ska jag äta middag med Diana och hennes föräldrar.
Jag behöver stärka mig lite.
Ulysses och jag håller fortet så länge. - Eller hur?
Ithaca Wine. Klara att hämtas.
Håll kvar Homer tills Sunripe är klara.
Din bror har slagit Western Union dit två dagar i rad.
- Hur många blev det i går? - 67.
Det kan bli en bra månad. Jag kommer strax. Ett glas...
Det var Sunripe. Klara att hämtas.
- Jag hämtar dem. - Du?
Om Homer kan, så kan jag. Till fots!
Sam. Hannah.
Hejsan, pojkar!
Du... är världens underbaraste kvinna!
Hej, Harry!
Postal Telegraph! - Sam...
Vad i hela friden...?
En gång bud, alltid bud.
- Du blir aldrig vuxen, Tom Spangler. - Hoppas inte det.
- Tvåa igen, Harry. - Stackars Harry.
Varsågod, 129 nattelegram. Alla är betalda.
Tack.
Här, Harry. Du måste ha nåt till Western Union.
- Hur står det till, Ralph? - Det är väl så där.
De fick tre öl till priset av en. När de går, får de pengarna tillbaka.
- Har du råd med det? - Nej.
- Är du nere, Ralph? - Kanske.
Gamle Dutch här skulle ha fyllt 45 år i dag.
- Du, nollan! Ge oss nåt att dricka. - Vi pratar bara lite. Han kommer.
- Ett krig som gör slut på alla krig. - Ja, de sa det.
- Du, jag bad om mer att dricka. - Jo...
Blir det nåt?
- Vet du vem du pratar med? - Jag menade inget illa.
- Du har ingen aning. - Jag är ledsen, sir.
Gå nu, damen. Du vill inte umgås med honom.
Vänta.
Lycka till, soldat.
- Det är bra nu, Ralph. - Nej, det är det inte.
Jag är rädd, Tom.
Nu för tiden är vi alla rädda.
Diana och jag ska äta middag med hennes föräldrar i kväll.
Ska du prata om att vara rädd?
Jag trodde inte att det skulle hända igen.
Men det är inte att undra på.
Vi har våldet inom oss. Jag har det inom mig.
Såna är vi. Tills vi är borta.
Jag kan inte resten.
En runda till.
Mina herrar!
- Sunripe? - Jajamän. 129 stycken.
- Hur hann ni? - Jag sprang!
- Sprang ni ifrån Western Union? - Enkel match.
Synd bara att du gick vilse på väg tillbaka...
Du kan gå hem med Ulysses nu.
Vi har en hämtning på Guggenheim's.
Jag kör hem Ulysses, sen åker jag till Guggenheim's och Foley's.
- Jag är tillbaka på nolltid. - Jag vet.
Hej då.
- Det är bara åska. Blir du rädd? - Nej, jag blir aldrig rädd.
Fortare, Homer!
Var uppmärksam, Homer. Se dig omkring...
...i den här underbara, vanvettiga men ändå vackra världen...
...och känn medlidande för alla...
...och deras oerhörda förmåga att härda ut och dö.
Hjälplösa... och fulla av den värld som ska bli till.
Det ryktas att vi åker tidigt i morgon bitti.
- Vad vill du komma hem till? - Vad som helst.
Jag har ingen Mary, ingen Bess.
Jag visste inte att barn hade föräldrar innan jag började skolan.
Jag åker hem till en plats, inte till människor.
Jag skulle gärna vilja åka till Ithaca med dig.
Det kommer du att få göra.
Vad tänker du på?
Jag tänker på min far.
- Matthew Macauley? - Just det.
Han jobbade i fruktträdgårdarna.
Ett vanligt jobb. Han tjänade så att vi klarade oss, inte mer.
Men han lade handpenning på ett piano. Mor ville ge Bess ett.
Det finns fortfarande såna män.
Berätta om Bess.
Om Bess? Nu har du allt tur.
- Har du ett foto? - Ja.
Hej, Bess. Blev ni blöta?
- Det här är Mary. - Trevligt att råkas, Mary.
Vi ska till Majestic. Här är Homers kvällsmat.
Jag ger honom den.
- Hejsan. - Hej.
- Kan jag stå till tjänst? - Vad kostar det till New Jersey?
25 ord för 50 cent plus en liten avgift...
Vi räknar inte adress och namn.
50 cent? Inte så farligt. Vad kostar det till San Antonio?
- Hälften som till New Jersey. - Det förstår jag.
Hälften av 50 cent... 25 cent.
- Det blir bra. -Här. - Varsågod.
Ni får ursäkta min vän Fat. Han har sån förfärlig hemlängtan.
Jag heter inte det.
Fat och jag åker i morgon. Han är bara lite nervös.
Jag heter inte det.
- Stavas det "lådda"? - Ja.
- "Lådda med torkade fikon." - "Fikån."
Vi ska gå på bio, och vi undrar...
...om ni kanske ville följa med oss.
- Det blir tecknat. - Javisst.
- De följer med oss på bio. - Visst, vänta lite.
- "Hälsningar, Bernard." - Klart. Betala.
- Efter er. - Jag håller upp dörren!
Historiens lömskaste bedrägeri. Japan talar fred i Washington-
-och anfaller samtidigt USA.
Vår flottbas på Hawaii bombades hänsynslöst utan krigsförklaring.
Man spred död över ett land i fred denna ödesdigra söndagsmorgon-
- när vårt land sträckte ut en hand till fred och försoning...
En nation besitter, likt en person, något djupare och mer permanent-
- något som är större än summan av alla dess delar.
Det är detta något som är viktigast för dess framtid.
- Det är ditt. - Menar du det?
Behåll det.
Mrs Claudia Beaufrere. Det är krigsministeriets tunga plikt...
Din syster Bess kom med kvällsmat.
Hon hade en söt flicka med sig.
Är det ett viktigt telegram?
Det är Mary, vår granne. Hon är Marcus flicka.
Jag tänkte köpa två pajer, men det är mycket mat.
- Vill ni dela med mig? - Nej tack, jag är inte hungrig.
Om ni började äta lite så kanske ni skulle få bättre aptit.
Nej... Vi har faktiskt regnrockar.
Jo... Jag vet.
Jag bara... Jag överraskades av regnet.
De dör väl inte förgäves?
Den frågan kan jag inte svara på.
Jag vet inte om det finns ett svar.
Det är en väldigt ung fråga, och jag är en gammal man.
Försök att inte leva i rädsla, Homer.
Springer du upp och hämtar mina piller?
Ja, sir.
- Tack ska du ha. - Ja, sir.
Vänta!
Vad gäller det?
Jag är ledsen.
Jag har ett telegram till mrs Claudia Beaufrere.
Det förstår jag. Hon fyller ju år.
Mor, det har kommit ett telegram. Det är säkert från Alan.
Kom in, unge man.
Ett ögonblick.
- Hej. - Hej, frun.
- Lite punsch? - Nej tack.
- Jag hämtar småpengar. - Det behövs inte.
Jag ska bara...
Jag måste åka tillbaka till kontoret.
Vänta, är du snäll.
Mor!
Tack.
- Tyckte ni om den? - Ja, den var jättebra.
Tecknat är jättekul.
Vi måste gå hem nu.
- Tack. - För vad då?
För blotta tanken på dig.
Får jag också stjäla en? Jag åker också i morgon.
Försök minnas att vi aldrig är ensamma.
Han är vår...
...och vi är hans.
Hej då.
Du kan snacka, du!
- Jag tror att de gillade oss. - Jösses!
Världen har blivit galen, Homer.
Har du ont i benet?
Det är ingen fara. Jag vred till ett ledband eller nåt.
Jag sprang häck...
...och jag...
Allt är en enda röra.
Allt har förändrats där ute.
Jag får gnida in lite liniment.
Liniment är bra.
Du har förändrats.
Sen du började jobba här har du förändrats.
Ja...
Jag visste ingenting innan jag fick det här jobbet.
Jag gillar inte att det är så här.
Jag vill att allt ska vara bättre.
Hur kan nån nånsin förstå hur allt hänger ihop?
Allt är så sorgligt och förvirrat.
Och fel.
Jag struntar i om Helen Eliot inte gillar mig. Det gör mig inget.
Ja, jag har ont.
Klockan är fem över tolv.
Jag ska nog gå hem.
Det är lördag i morgon.
Lördagar brukade vara mina favoritdagar.
Vill ni inte ha en smörgås ändå?
Jo, jag tar gärna en smörgås. Jag har ändrat mig.
Tacka din mor från mig, är du snäll.
- Det var så lite. - Nej, det var det inte. Tacka henne.
Ja, sir.
"Jag vet det. Visst älskar du mig? Jag vet det."
Vad tror du om en kvinna som säger: "Visst älskar du mig? Jag vet det."
Att du är dum om du släpper taget om henne.
Vad tycker du om vårt nya bud?
Han är den bäste jag har sett.
Stanna! Vänta! Åk inte dit, lämna Ithaca i fred!
Döden! Åk inte dit!
Nej!
Homer! Lägg dig ner.
Allt är bra nu.
Han mår bra, Ulysses. Somna om.
Vill du det här?
Mamma?
- Mamma? - Ja, Homer?
Jag grät aldrig när jag var liten.
Ulysses gråter inte heller.
Vad nyttar det till?
Jag trodde att man inte grät när man var vuxen.
Men det är då man börjar förstå saker.
Det kommer alltid att finnas smärta.
En god man försöker lindra smärtan.
Mrs Macauley! Vi gick till mr Hendersons träd.
- Men äpplena är inte mogna. - Nej, Lionel. De behöver mer tid.
De andra ska spela football. Ulysses är för liten, men vi är partners.
- Får vi gå till biblioteket? - Det går bra.
Var Marcus som Ulysses?
- Hur då? - Orädd.
Ulysses är som sin far, men... Ingen är orädd.
Jag önskar att jag var som Ulysses.
Mamma, du är nog den mest fantastiska människa som finns.
Auggie sätter fart! Touchdown igen.
Jag åker till telegrafkontoret. De kanske behöver mig där.
Mr Grogan åt en av smörgåsarna.
Han bad mig tacka dig, så tack från mr Grogan.
Kate.
Katie.
Ja, Matthew?
Katie?
Ja.
Marcus.
Marcus?
Mår du bra?
Ja.
Ulysses, då? Hur är han?
Jag ska berätta om honom.
Hej, Homer!
Homer ska åka till jobbet.
Homer ska åka till jobbet!
Jag kommer!
Då var vi klara.
Tack då, Lily. Vi ses.
- Telegram till Dolly Hawthorne. - Hon är ute. Jag kan ta det.
Vänta lite.
Grabben, kom hit.
Kan du posta det här brevet? Det är till min syster.
Skicka det med flygpost, rek-brev. Det är pengar i det.
- Jag har inga frimärken. Gör du det? - Ja, frun.
Här, en dollar. Lägg brevet i mössan. Låt ingen se det, och säg inget.
Nej då. Jag gör det direkt.
- Jag kommer med växel. - Nej!
Kom inte tillbaka hit.
Mr Mechano-maskinmannen!
Omöjligt! Det är en maskin!
Jag tror inte det, Auggie.
- Auggie har rätt, det är en maskin. - Titta!
MER DÖD ÄN LEVANDE
Släpp fram åskådarna. Mr Mechano...
- Det är en människa. - Du vet ju ingenting, Lionel.
Marcus?
Mår du bra?
Vi går hem, Ulysses. Han har redan visat alla kort.
Jag går nu, Ulysses.
Pappa! Mamma! Marcus! Bess! Homer!
Mamma!
Han gick vilse, mamma. Auggie hittade honom.
Tack, Homer!
Pass på, han har ett knäckt ägg i fickan.
Homer, jag har aldrig trott på krig.
De är dåraktiga, även när de är nödvändiga.
Jag är glad att det är jag som går ut i krig.
Det hade varit en tragedi och ett misstag om du hade gjort det.
Jag kan skriva det jag aldrig skulle kunna säga:
Du är den bäste i familjen Macauley. Du måste fortsätta att vara bäst.
När du lever ditt liv, måste du leva för alltid.
Det är dig vi strider för.
Ja, för dig, min bror.
"Jag skriver ditt namn för att du, Homer Macauley"-
- "ska minnas vem du är."
"Jag saknar dig mycket. Jag längtar tills vi ses igen."
"Gud välsigne dig."
"På återseende. Din bror Marcus."
Om min bror blir dödad i det här idiotiska kriget...
Då spottar jag på världen. Då ska jag bli den sämsta nånsin.
Nej, känn tacksamhet för dig själv. Det är vad din bror menar.
Mr Grogan, är ni full?
Ja, jag är lite full. Jag mår bättre när jag är full.
Jag skulle nog inte säga det här om jag inte var full!
Du är en man, Homer. Du är 14 år gammal och en man.
Vem gjorde dig till sån? Jag vet inte, inte du heller.
Men det är sant, det ska du veta.
Förstår du?
Hej, Lionel! Ska du gå på bio?
- Har inga pengar. - Varför köar du då?
Vi gick till finkan för att prata med fångarna-
-men då jagade Shag bort mig.
- Vill du se filmen? - Nej.
Följ med oss. Vi ska ta en kvällspromenad.
- Följ med oss, Lionel. - Okej.
Tack. Jag började bli trött.
Mrs Kate Macauley. Det är krigsministeriets tunga plikt...
Sluta nu, Ulysses!
Jag ska hälsa på mr Grogan. Jag kommer.
Det är jag, mr Grogan. Jag hämtar kaffe.
Kaffe!
- Jag kokar en ny kanna nu. - Har du inget alls?
Kaffet kommer strax, mr Corbett kokar...
Mr Grogan?
Hur är det fatt?
- Vad är det med gubben? - Han är död.
- Nu yrar du. - Nej.
Han är död.
Auggie?
Det är mr Grogan. Homer säger att han är död.
Åh, Willie...
Jag stänger av den.
Auggie...
Jag vill att du går till Corbett's.
De ska ringa doktor Nelson. Hans nummer är 1133.
Han tar hand om allt. Be honom komma direkt.
Be dem även ringa Harry Burke, den andra telegrafisten.
- De ska komma hit. - Ja, sir.
Hej, Homer!
Willie sa alltid att han ville jobba tills han dog.
Du måste tro att din bror lever vidare i dig.
Nej! Det är inte gott nog.
Jag vill träffa honom.
Jag vill känna hans lukt, höra hans röst och skratt-
-och bråka med honom!
Allt är annorlunda nu!
Och den här platsen... Allt i Ithaca har förändrats-
- för min bror får aldrig se på nånting igen.
Min bror är död.
Okej... Jag tänker inte försöka trösta dig.
Det kan jag inte.
Jag försöker bara tro...
...att de bästa sidorna hos en bra man lever kvar.
De lever kvar för alltid.
De kommer att förstå.
De kommer att förstå så fort de ser mig.
Jag stannar hos dig en stund om du vill.
Jag måste gå nu.
Mamma, nån...
Det står en soldat där ute.
Gå ut till honom, vännen.
Hej.
Bess?
Hur vet du vad jag heter?
Känner du min bror Marcus?
- Ja. - Har han kommit hem med dig?
Din bror...
- Det är Marcus. - Jag vet.
Du är Tobey, eller hur?
- Det kom i eftermiddags. - Jag beklagar, Homer.
Översättning: Niclas Balinder www.btistudios.com