Chantal!
–Chantal! –Chantal!
SAKNAS CHANTAL WITHERBOTTOM
Du står i skit. Äckligt. Ha inte skorna på tåget.
Då kommer hela tåget att lukta skit.
Kristine kommer springande med glasskärvor i håret och säger:
"Hjälp mig att vända bilen." Jag sa: "Nej, ring polisen."
Jag tyckte så synd om henne men vi kan inte bli indragna.
Det är inte nog med ketchup. Jag behöver mer.
Kommer ni ihåg en tjej som hette Chantal Witherbottom?
–Nej, vem är det? –Jag känner nog igen namnet.
Hon var en tjej... Vi gick på college med henne.
Hon... Jag försöker komma på hur ni ska komma ihåg henne.
Titta. Kommer ni ihåg henne?
Ja. Hon sög. Hon hade inget att komma med.
Hon borstade alltid håret offentligt. "Borsta det hemma är du snäll."
Ja. Hon var alltid där.
Hon var väldigt svartsjuk på mig.
–Du, då? –Nej, jag känner inte igen henne.
Men det är en fin bild. – Ursäkta!
Jag fick roller i alla pjäser redan första året.
Vissa fattade det men hon skulle öva dialog med mig och gillade inte det.
–Hon är försvunnen. –Vadå försvunnen?
Hon är anmäld som saknad. Det sitter lappar uppe överallt.
–Vad hände med henne? –Hon är försvunnen.
–Men var är hon? –Det är det som är frågan.
Portia, ingen vid bordet vet.
–Herregud, jag börjar nästan gråta. –Eller hur? Det är helt sjukt.
Låg jag med den där servitören för några år sen?
Jag vet inte.
Han uppför sig som om han inte kommer ihåg mig.
Och vi har fått alldeles för lite ketchup.
–Det är ju galet. Vi var vänner. –Vänner? Hon var nyss "en tjej".
Ja, men hon var väldigt snäll mot mig.
Jag kände att hon hade ett gott hjärta.
–Visst är det tragiskt? –Jo. Jag hoppas att hon är okej.
Du har nåt mellan tänderna. Jag kan gräva ut det.
–Kom igen. –Jag äter fortfarande.
Ursäkta mig. Ja, du eller din vän.
Chantal studerade poesi när hon gav ut sin egen diktsamling.
Sen försvann hon under mystiska omständigheter.
Hon sågs senast i familjens hem i Chappaqua.
Systern sa att hon skickade Chantal på ett ärende.
Älskling? Hallå? Älskling!
Hej. Jag behöver äta nu.
"Hon smakar som värme och regn."
"Hon smakar som värme och regn. Hon smakar som värme och regn."
Jag tror att jag ska göra den där "Led kvinnor till att leda" –grejen.
Visst tror du att jag skulle klara det?
"Nåt som jag kan vara bra på." "Nåt som jag kan vara bra på."
"Vad är det du pratar om?"
"Vad händer med dig, Dory?"
–Vill du att jag...? –Tyst, prata inte. Prata inte.
–Är du redo? –Ja.
Då kör vi.
–Går det bra? –Ja.
Jag har kramp i foten.
Välgörenhet. Herregud, hur tänkte jag? Välgörenhet.
–Den här har jag sparat åt dig. –Vad ska jag göra med den?
–Använda den. –Ja, självklart.
Perfekt ihop med ett bälte.
–Hur ska du bära det här tio kvarter? –Jag beställer en Uber.
Jag hämtar kemtvätten på vägen tillbaka.
Hur kan du vara så bra på allt som ingen annan vill göra?
Jag är bara glad att jag kan hjälpa till.
–Mina föräldrar var progressiva. –De var härliga.
Just nu jobbar jag för en stor artist. Jag kan inte säga vem hon är.
Jag är stylist, designer och skådespelare om det behövs.
–Jag får presentera dig för Martine. –Jag älskar Martine.
"Surviving Essex" är mina föräldrars favoritprogram–
–och de är så glada för min skull.
Jag jobbar som skådis nu. Är du den kreativa typen?
Jag tittar inte på TV.
–Dory, känner du Alyssa? –Nej. Hej.
Alyssa är kock på Glasserie och Corinne är designer på Vogue.
Det här är Dory. Hon är min vän... från college.
Kan jag få prata med dig lite grann?
Självklart.
Var intagningsprovet till juridikstudierna svårt?
Jag vet inte. Jag läser på handelshögskolan.
Portia. Är allt som det ska?
–Ja, hur så? –Jag såg lapparna om din vän.
Chantal.
–Så trist. –Ja. Tack för att du frågar.
Jag mår bra och jag hoppas att hon också gör det.
Ditt stöd betyder mycket för mig och för hennes familj.
Det såg nog ut som om jag flörtade för att jag gjorde det.
–Det är en del av jobbet. –Men som din pojkvän...
–Det där ordet! –Jag sväljer din säd...
...och tar din mamma på lunch varje söndag. Då räknas jag som pojkvän.
Det vi har är så väldigt, väldigt speciellt–
–men när du använder det där ordet så förstörs allt.
Om du tänker göra det här till ett problem, bör du åka hem.
–Vi är ju kära. –Vi säger ju samma sak.
Jag nyhetsbevakar Chantal, men får höra om en Chantal som fyllt 115 år.
Det är imponerande men...
Dory. Titta inte!
–Ska jag säga hej först? Vad gör jag? –Jag vet inte. Han är här.
–Hej. –Hej.
–Hej, vad händer? Hur är läget? –Bra.
–Jag tror jag ska dra. –Du kom ju nyss.
Jag insåg att jag inte riktigt känner för det här.
Trevligt att ses. Du jobbar väl inte för den där rika damen längre?
Nej.
Jo, jag gör det, men bara för tillfället.
Häftigt. Så trevligt.
Hej då.
–Jag fixade en drink åt dig. –Tack.
–Borde vi göra nåt? –Det är ingen idé.
–Det kanske händer nåt hemskt. –Hemska saker händer hela tiden.
–Herregud! Det är fruktansvärt. –Ja.
Vad sägs om detta? Om vi hör att nåt går sönder så går jag dit.
–Okej. –Okej.
–Herregud! –Det kan ha varit vad som helst.
Jag bara... Om du vill gå dit, så går det bra. Jag vet inte.
–Jag vet inte vad jag ska göra. –lnte jag heller. Jag kan inte...
Okej, så...
Dessa tonårstjejer är i en klass för sig.
De är smarta, motiverade, duktiga och passionerade.
De behöver utmaningar och med dig tror jag att de skulle bli uttråkade.
Jag lästa alla fyra sidorna där du beskriver dig själv och...
Jag får en bild av nån som är orörlig, nån som sitter fast.
Du skulle inte ens kunna lära dem luffarschack.
Jag tror att det jag försökte få fram...
Jag ber om ursäkt, jag har lite svårt... att finna orden.
–Förlåt. Jag ber om ursäkt. –Det är inte nåt för dig.
Så är det bara. Det är uppenbart.
Jag känner mig bara lite vilsen.
Jag ville egentligen inte ens göra det här–
–men jag trodde att det skulle kännas bra.
Det är som om alla vet vad jag inte kan göra.
Men ingen vet vad jag kan göra.
–Hur gick det? –Jag fick det inte.
Va? Herregud, det är ju helt galet. Blandade de ihop ansökningarna?
–Nej, jag tror bara de hatade mig. –Nej, ingen hatar dig.
–Vi köper glass. –Nej, jag vill inte ha glass.
–Jag köper din favorit. –Jag vill inte ha nån just nu.
Vad vill du?
Jag vill faktiskt att du går tio steg bakom mig en stund.
–Okej? –Jag tänker inte gå... Du är upprörd.
Ta ett djupt andetag. Det är inte hela världen. Det är bara en grej.
Jag vet det. Jag vet det.
När det blir för mycket tänker jag på allt som jag är tacksam för.
–Dig, mamma... –Kan du sluta prata?
–Okej. –lnga ord. Bara sluta.
–Ge mig en kram. –Jag vill inte ha en kram. Lyssna nu.
Jag vill inte ha nån kram eller tänka på vad jag är tacksam för.
Jag vill bara att du ska hålla käft. Kan du göra det för min skull?
–Ja. Jag försöker bara... –Håll käften för helvete, sa jag ju!
Håll käften för helvete, sa jag. Varför kan du inte bara göra det?
Håll käften för helvete! Håll käften för helvete!
Vad håller du på med?
Hej! – Hej, Elizabeth. Hur är det?
Jag har vaknat alldeles kallsvettig.
–På ett bra sätt. –Har du varit till läkaren?
–Hej, Marc. –Hej, Elliott! Luke, Elliott.
–Hej. Är ni vänner? –Vi träffades i går kväll...
Förlåt mig men jag har gått på den här yogan i tre år.
Det här slumpartade mötet är uppenbarligen ganska uträknat.
–Det är en bra grupp. –Ja, Danielle och jag är nära vänner.
–Hej, är mamma här? –Ja, gå in du bara.
–Och... jag får gratulera. –Tack.
Hej, mamma! Varför äter du? Vi ska ju äta lunch.
–Jag är klar om två minuter. –Okej.
Så snällt av receptionisten att gratulera mig.
–Så pinsamt att du berättar för alla. –Gratulerar för vadå?
"Surviving Essex". Programmet som jag fick en roll i.
Hej! Gratulerar! Förste rådgivare, det är ju fantastiskt.
Nej, det är inte jag. Det är min syster, Alexa.
Jag är bara Portia.
–Jaha... Förlåt. –lngen fara.
–Eric, har du ätit lunch? –Ja.
Följ med och drick lite iste så att vi inte får så långtråkigt.
Hej. Vad gör du här?
–Får jag komma in? –Nej, det passar inte så bra.
Jaha... okej. Är du tillsammans med nån?
Det spelar ingen roll, jag vill inte veta. Jag kom för att fråga nåt.
Du är en ärlig kille.
Jag ville bara fråga: Vad var det du gillade hos mig när vi var ihop?
–Kom in. –Tack.
–Jimmy, stoppa klockan. –Förlåt, jag visste inte.
–Jag kan gå. –Det är ingen fara.
–Slutade du som journalist? –Jag gillar bara att hjälpa ungdomar.
Berätta för mig och Jimmy vad det gäller.
Hela den här Chantal–grejen har fått mig att tänka...
–Chantal? –Ja. Vet du att hon är försvunnen?
Det är så skrämmande.
–Vad har Chantal med dig att göra? –Det har fått mig att undra...
Skulle nån bry sig om nåt hemskt hände mig?
–Nu uppför du dig som ett offer igen. –Jag blir upprörd över det.
–Det är hemskt. –För henne ja, men inte för dig.
Får jag inte visa medlidande?
Om nån du inte kände dog, skulle du vara ledsen, då?
Svara inte, Jimmy.
Du bad mig vara ärlig så jag säger bara så här:
Du bestämde dig för att det här betyder nåt för dig–
–för att du inte har nåt annat.
Jag hade glömt hur du kan vara.
Och så glömde jag att jag hade glömt.
Så... nej, det besvarade inte min fråga.
Jag går nu. – Jimmy, lycka till.
Jimmy, nu jobbar vi på att få in dig på college.
–Ett ögonblick bara. –Det är lugnt.
–Hej. Hur är det? –Bra.
Fint. Om du behöver ett tryggt ställe att vara på så bor vi här ovanpå.
Vi har en bekväm soffa och en varm dusch.
Och... Lyssna nu...
Jag vet hur det är när nåt inte står rätt till.
Din kille är en skitstövel. Du ska veta att det inte är ditt fel.
Vad är det för fel på dig? Har du liten snopp, eller nåt?
"Vi har en bekväm soffa". Lägg dig inte i för helvete, din lilla subba.
–Okej, visst. –Försvinn, för helvete!
Pratar du engelska? Ta för helvete och försvinn från mitt jävla hem!
–Jag ber om ursäkt. –Dra åt helvete!
Jag känner lukten av din snopp ända hit, din skit.
Chantal!
–Jag måste kissa. Håll utkik. –Skämtar du? Det är ju ingen här.
Chantal!
–Herregud, Nancy! –Förlåt.
–Richard! –Pammy?
Skynda dig!
Chantal?
Du, det är jag. Det är Dory, från college.
Jag kommer in.
Det är hennes blus. Det är Chantals blus.
Översättning: Ann–Sofi Andersson www.btistudios.com