Danske tekster af - RELEASED -
Find os på www.HoundDawgs.org
September 1989
Fang Far. Alle angriber Far. Far angreb!
- Ikke mig. Kameraet. - Det virker ikke.
Så meget for nymodens teknik...
Jeg kunne se på ham dagen lang.
Hej, farmand.
- Hvad tænker du på? - At jeg er lykkelig.
25 år senere.
Da Henry Altmann ventede i trafikken, for at nå sin aftale med lægen -
- tilføjede han mentalt subwoofere i små biler, til ting han hadede.
En kort liste, der også rummede hundelorte og bilalarmer.
Uforståelige parkeringsskilte, bukser med kik til revnen og tvillingebarnevogne.
Herrecologne, tyggegummi, cykler, hamstere, skraldebiler.
Naboer, stålbøjler, fjernbetjeninger, lykønskningskort.
Klipklapper, rabatkuponer til billige klipninger og fede mennesker.
Duer, vejrudsigten, lugt af urin, vordende mødre..
Tilbud om kreditkort, hemmelige telefonnumre, store paraplyer.
Toge, JFK, kvalitetskontrol, telefonlinjer.
Tigerbutikker, radioværter, netværk.
Starbucks. The Knicks. Og Gud.
Hvad fanden? Jeg spørger dig om noget!
Der var rødt lys for dig. Kan du ikke se forskel på rød og grøn?
Du tog vel testen? Da du fik kørekort.
Afkrydsningsskema, skoleblyant, beskidte vægge. Husker du?
Hvad betyder rød? Betyder det "Kør"?
Betyder det "Smadr ind i min bil"? Er det, hvad det betyder?
- Det var gult. - Årh, gult?!
Gult ligesom din taxa?
Eller som en sød lille påskelilje.
Betyder påskeliljer "Træd på speederen, og smadr min bil" i dit hjemland?
Er påskeliljer din undskyldning, for at ødelægge min sjælefred?
Jeg skal få din arbejdstilladelse inddraget og sende dig tilbage, hvor du kom fra!
- Racist. - Racist?
Hvordan kan jeg være racist, når jeg ikke ved, hvad race du er?
- Usbekisk. - Jeg hader dem. Især dig.
- Du er død. - Hvad?
Du kan rende mig...
Da Sharon Gill stirrede på kvinden og hendes kæledyr -
- sørgede hun dybt over sin egen kat, Harold.
Tre dage tidligere, sprang Harold ud af vinduet.
Bagefter erfarede hun, at dette ikke var ualmindeligt for katte.
At Harold landede på fødderne ti etager nede, var en ringe trøst.
Sharon indså, at Harold var en udløser.
At hun var følelsesmæssigt udmattet.
Alligevel, at tænke mere på en død kat end på sine syge patienter -
- var et tegn på klinisk depression.
Åbn.
Højere.
Mere op.
Mere.
Undskyld mig.
Ingen havde nævnt dette faktum, mens hun var en kvik medicinstuderende.
Dengang var hun overbevist om, at hun skulle redde verden, en patient af gangen.
Ingen fortalte hende, at pleje ikke udligner behov.
Der er grænser for pleje, men ikke grænser for behov.
Doktor!
Pleje tilmåler hver patient 15 minutter.
- Doktor, mrs. Fine er på 4'eren. - Hvem?
Mrs. Fine.
En af Dr. Fieldings patienter, som du har overtaget.
- Wong i 3'eren og Peterson i 9'eren. - Jeg skal lige bruge et øjeblik.
Hun har allerede ventet en hel time.
Sharon tænkte, ikke for første gang, om Harold ikke havde taget det kloge valg?
Det er mig. Er Aaron der?
- Jeg har ikke set ham. - Har han lagt besked til mig?
- Nej? - Sig, at jeg er lidt forsinket.
- Mr. Altmann? - Nej, jeg ved ikke hvornår...
Lægen kommer, så hurtigt hun kan.
- Dr. Fielding er en mand. - Dr. Gill har taget hans vagt.
- Hvornår? - Hurtigst muligt.
- Tag dragten på. - Jeg har ikke brug for den...
Jeg skal bare tale med ham... Hende.
- Jeg beklager, mr. Altman. - Hvem er du?
- Dr. Gill. - Jeg vil have Dr. Fielding.
Han havde en nødssituation.
Pis. Han ville bare have fri i weekenden.
- Jeg kiggede i din journal... - Er du gammel nok til at være læge?
- Har du fået dine prøvesvar? - Nej.
- Har han ikke ringet til dig? - Han mener, det er migræne.
Jeg har slemme hovedpiner.
- Hvornår sagde han det? - Sidst jeg var her.
- Var det før scanningen? - Ja.
Hvad?
- Bliv venligst siddende. - Hvorfor?
- Fordi jeg beder om det. - Hvad er der galt?
- Sæt dig så ned. - Jeg står fint her.
Jamen så stå.
Resultaterne viser en aneurisme i hjernen.
Mr. Altmann...
- Ved du, hvad det er? - Min onkel døde af det.
Han faldt om, mens han børstede tænder.
Nåede ikke engang at skylle munden.
Det er en blødning gennem karvæggene i en arterie i hjernen.
- Og når den sprænger? - Så får du et slagtilfælde.
- Dør jeg af det? - Det kommer an på størrelsen.
Hvor stor er den?
- Du skal tale med en specialist. - Du har billederne lige der.
Jeg har allerede tilkaldt en neurolog.
Hvad er du bange for? Det er ikke din hjerne. Sig det!
- Den er stor. - Og hvor sidder den?
- Du må tale med neurologen. - Hvor sidder den?
Nær hjernestammen.
Uhelbredeligt?
- Det har jeg ikke lov at sige. - Det har du allerede gjort.
Hvor længe har den været der? Sikkert længe.
Hvorfor finder de den først nu?
Er du uduelig eller bare ligeglad?
- Du er bare ligeglad. - Nej, nej...
- Jeg er ikke ligeglad. - Pis!
Du tænker bare, at det er irriterende, besværligt, og upassende.
Stakkels lille prinsesse. Undskyld, at jeg er døende!
Rolig nu. Det er skidt for blodtrykket.
Hvor lang tid har jeg?
- Jeg ved det ikke. - Det står skrevet i dit ansigt.
Du er ligeglad. Det er jo bare dit job. Du føler ikke en skid.
Det kræver vel sæbereklamer eller en syg kat at få dig til at føle noget.
En syg kat? Ramte jeg noget?
Jeg er dit døende kæledyr. Fortæl dyret, hvor længe han har tilbage.
- Hvor længe har jeg? - Jeg ved det ikke!
- Jeg kan ikke få vejret. - Giv mig et tal.
Giv mig et tal...
- Jeg går ikke uden. - 90... Minutter.
- Din lægelige bedømmelse? - Ja.
- Rend mig! - Du spurgte selv!
90 minutter... Kan du se dette ur?
Det tilhørte min far, som levede i 90 år.
Hvad vil der ske om 90 minutter? Så er klokken 18:22.
Klokken 18:22 vil jeg være i live, drikke en øl og grine.
Jeg vil smile, fordi du er blevet fyret.
Jeg ringer til direktøren og får dig sparket ud herfra.
- Døde røvhul. - Dr. Kusse.
Fandens!
Taxa!
Brooklyn centrum.
Selvom Henry vidste, at 90 minutter ikke gav mening.
- vejede hendes dom, forbandelsen, tungere jo mere han tænkte på den.
Hvad nu hvis...
- Der skulle være fem trin mod døden. - Hvad laver du?
Og på fortovet. Jeg vil ikke dø bag en cementblander.
Vrede var et af punkterne. Var benægtelse endnu et?
Hvad benægtede han? De 90 minutter?
Hvad hvis han var død kl. 18:22?
Hvad fanden skal jeg foretage mig?
Sig til mr. Altmann, at det er vigtigt. Få ham til at ringe til mig. Tak.
- Er det sandt? - Er hvad sandt?
At du har sagt til en patient, at han kun har 90 minutter at leve i?
- Nej! - Det ville også være vanvittigt.
- Hvad? - Ingenting.
- Du... Jeg vidste det. - Jeg gjorde det ikke.
- Alle taler om det. - Ti stille, Jordan!
Jeg ved det godt. Han plagede så meget.
- Jeg gik vist i panik. - Åbenbart.
- Jeg hadede ham! - Vi oplever alle at hade patienter.
Hvad fejler han da?
Hjerneaneurisme.
- Og du lod ham gå? - Det var ikke planen.
Jeg ville sende ham ind til Burnstein.
- Du godeste, Sharon. - Ja, jeg er et forfærdeligt menneske.
Jeg har ringet til hans hjem og mobil. Han tager den ikke.
Hvorfor kigger du så underligt på mig?
Hvad er der med dine øjne? Er du høj?
- Ikke nu. Jeg mener det. - Virkelig?
Det her får konsekvenser. Du kan blive suspenderet eller miste din licens.
Han var jo Fieldings patient. Jeg dækkede ham ind.
"Jeg skal på weekendtur med familien. Jeg har børn. Jeg har et liv.
Det forrådende svin!
- Jeg advarede dig. - Nej, du gjorde ikke.
Jo, jeg gjorde.
Han sagde, han ville skilles, og at han elskede mig...
Menneskelige følelser er ubehagelige. Lad os kigge på det logiske.
Patienten... Hvad hedder han?
Altmann. Henry Altmann.
Henry Altmann. Det lyder som et godt familiefar-navn.
Han er sikkert ikke typen, der går amok og sender klager -
- og forsøger at ødelægge din karriere.
- Så han er den type? - Det her er slemt.
Det er en simpel misforståelse.
Han skal indlægges i dag for sit eget bedste.
Og så er han en andens problem. Så er han Burnsteins problem.
Ikke?
Det er vel forsøget værd.
Jeg må finde Henry Altmann.
- Dr. Gill har haft ringet til dig. - Hvor er Aaron?
- Hun sagde, det var virkelig vigtig. - Hvor er Aaron?
Til mødet.
Side 148, afsnit 65...
Der er seks måneders opsigelse på den ene og seks måneders ubetalt skat på den anden.
Min savnede bror.
Hvorfor nævner du ikke de verserende lovovertrædelser på side 148?
Jeg har et spørgsmål. Jeg har brug for et råd.
En klient...
Han har lige fundet ud af, at han kun har 90 minutter tilbage.
- Hvad skal han gøre? - Henry, vi skal videre her.
- Jeg ved, hvad jeg ville gøre. - Græde.
I de første 20 minutter. Så ville jeg have thaimassage og et blowjob.
Jeg ville besøge det israelske tempel og donere penge. Kan vi arbejde igen?
Jeg tror, jeg ville slå en ihjel. For samfundets skyld.
- En dum skid. - Hvem kunne det være?
Vi bor i Brooklyn. Hvor svært er det at finde en?
Jeg kan en vits.
En mand besøger lægen og får at vide, at han har 10 timer tilbage at leve i.
Han bliver chokeret og tænker over, hvad han skal gøre.
Han ringer til sin kone og siger:
"Jeg tager dig med ud på Four Seasons, den bedste restaurant i byen, -
- og vi skal smage alt på menuen."
"Bagefter tager vi hen på Rainbow-baren, hvor vi skal danse, som var vi unge."
"Til slut tager vi hjem, hvor vi elsker lidenskabeligt natten lang."
"Ved daggry vil jeg dø jeg i dine arme. Hvad siger du til det?"
Konen svarer: "Det kan du sagtens sige. Du skal ikke stå op om morgenen.
- Henry? - Hvad?
Sig til din klient, at han skal tage hjem og elske med sin kone for en sidste gang -
- og være lykkelig.
I sidste ende er alt, vi har, vores familie.
Familie.
Du har ret.
Familie. Tak.
Du fakturerer ikke for det sludder, vel?
- Henry, vent! Hvad skal du? - Hjem.
Hvis du ikke vil deltage, så sig det. Eller lad være med at komme, som du plejer.
- Tager det lang tid det her? - Du bliver dårligere. Ved du godt det?
- Jeg skal nå meget. - På 90 minutter?
- Hurtigere. - Familie?
- Ja, familien. - Tæller brødre ikke med? Vi har arbejde.
Den nærmeste familie. Bette, Tommy.
Hvad?
Helt ærligt, Henry. Bette og Tommy?
Du og Bette har udelukkende skændtes de sidste to år. Og Tommy?
Hvad ved du om familie? Din familie består af en guldfisk.
Jeg kender din familie. Din nærmeste familie.
Forsoning på 90 minutter?
Få et thai-blowjob.
- Jeg elsker dig. - Okay...
- Ses. - Du er stadig skør.
- Hej. - Hvor er du?
Jeg er på vej ind til hans kontor.
Jeg har fundet hans papirer. Han klager over alt og er en skør rad.
For at sige det mildt. Men vil du høre det vilde?
Ja.
Gary, radiologen, kiggede på billedet.
Han bløder allerede.
Han kunne falde død om nårsomhelst.
Men også leve længe nok, til at ødelægge din karriere -
- dit liv, og stadig rejse på ferie i Toscana.
Fremragende.
Vi skal samle en følgende mennesker. Frida Menkel, min første kæreste.
Mrs. Haberstein, min lærer. Thomas Friedela, min mentor.
Bix Field, min ældste ven. Jeg sender listen pr. e-mail.
25 personer? Er det en slags midtvejskrise?
Nej, nærmere gravøl.
Fortæl dem, at det er vigtigt, vi mødes på Junior's om 30 minutter.
- Det er jo vanvittigt. - Gør det nu bare.
Skrive nekrolog.
Drikke mig fuld.
Tommy.
Fire år på Andover og Penn, og tre på universitetet i New York.
$428.000 for at du kan danse foxtrot og mambo?
Hvem lærte mig, at elske dans?
Jeg elsker også bagels, derfor behøver du ikke være bager.
- Du synes, det er sjovt. - Nej, egentlig ikke!
Gør jeg det ikke nu, gør jeg det aldrig.
Jeg fik lavet disse i tusindvis. Altmann, Altmann & Altmann.
Ikke Altmann, danseren. Ikke Altmann, ballerinaen.
Dem fik du lavet til Peter, ikke mig.
Jeg er ikke Peter, far.
Held og lykke med at ødelægge dit liv.
ALTMANN, ALTMANN & ALTMANN. OMSÆTNING AF FAST EJENDOM.
Brooklyn Dance Academy. Stedet, hvor alle kan danse.
For pokker...
Brooklyn Dance Academy. Hvad kan jeg hjælpe med?
- Er Thomas Altman der? - Hvem ringer?
Henry Altmann.
- Henry Altmann er i telefonen. - Beklager.
- Forfra. - Hvad vil han?
Sikkert have mig til at betale mine skolepenge tilbage.
Er du ikke nysgerrig?
Hvad end min far vil, kan det vente til vi kommer hjem fra Paris.
- Tom? - Tag imod en besked.
Igen.
Om 30 minutter eller mindre. På Junior's.
Nej, det ved jeg ikke.
Giv venligst beskeden videre. Tak.
Drej og tryk. Derovre.
Jeg må tale med Henry Altmann.
- Og du er? - Dr. Sharon Gill.
Har du en aftale?
- Nej, det er en hastesag. - Beklager, han er væk.
- Kan jeg hjælpe? - Jeg må tale med Henry Altmann.
Jeg er hans bror. Aaron Altmann.
- Jeg er Dr. Gill. - En fornøjelse.
- Hvad kan jeg gøre? - Kan vi tale sammen under fire øjne?
Tak.
Henry ville dyrke lidenskabelig sex med sin kone en sidste gang.
Men han kunne ikke engang huske, sidst de havde gjort det.
Et år siden? Måske mere...
Henry overvejede også passende stilling til den sidste gang.
At ligge i ske, måtte være en del af det.
Men på dødsgangen ønsker de ofte jordnøddesmør og marmelade.
Så mon ikke det blot skulle være missionærstillingen?
Og Henry vidste ikke engang, om han kunne hejse flaget.
Mens han løb bad han. Ikke for ikke for et medicinsk mirakel, men om en rejsning.
Jeg må slet ikke fortælle dette, og jeg overtræder alle procedurer...
Din bror er blevet diagnosticeret med en aneurisme og nægter behandling.
Du godeste...
- Er du hans læge? - Ja... Eller måske nej.
- Jeg er vikar for Dr. Fielding. - Og diagnosen er sikker?
Det er jeg bange for.
Han har lige været her. Og jeg var forfærdelig.
Jeg vidste, der var noget underligt. Men det er der altid med ham.
Hans søn Peter blev dræbt for to år siden i en jagtulykke.
Han har ikke været den samme siden. Vi plejede at spise frokost sammen.
Han kom altid med to sandwich i en brun papirspose.
Vi talte om alt.
Nu taler vi slet ikke sammen.
Vent... 90 minutter? Hvordan kan du vide det?
- Det er en misforståelse. - Hvordan det?
Vi må finde ham og få ham på hospitalet straks.
Han tog hjem.
Bette, det er Aaron. Ring til mig, det haster.
Nogle retningslinjer?
Han skal tage det roligt. Intet må hæve blodtrykket.
- Så som vrede. - Har du mødt min bror?
- Jeg troede, du kom sent hjem? - Frank, skrid.
- Hvad sker der? - Han må gå.
Han er vores nabo.
- Jeg må have dig på egen hånd. - Hvorfor?
Fordi vi skal have sex omgående.
- Og så kæle. - Er du blevet vanvittig?
Jeg ønsker blot en stund med dig. Som mand og kone.
Det vil være godt. En familieting. Jeg har ikke meget tid.
- Jeg må hellere gå. - Nej, du bliver.
Jeg er ligeglad med, hvor skør, du er, men vi skal ikke have sex.
Bette, jeg ved, at de sidste to år har været vanskelige.
Og jeg har ikke været god. Jeg har ofte været vred.
Men jeg har altid elsket dig. Til syvende og sidst er der familien.
Det er os. Dig og mig.
At elske med dig er min måde at fortælle, hvad der er vigtigt.
- Vi kan gøre det i køkkenet? - Hvad er der galt med dig?
Må jeg ikke elske med min kone? Hvorfor ikke?
Sex er ikke en magisk knap, fordi du føler skyld.
- Hvilken skyld? - Fordi, du er forfærdelig.
- Hvem siger det? - Det var da indlysende.
- Hvad laver han stadig her? - Ved du hvad?
Du var altid lidt af et fjols. Men underholdende.
- Men siden Peter, er du bare en idiot. - Jeg mistede min søn!
Og det gjorde jeg ikke?
Du kan ikke ære den søn, vi mistede, og jagede den anden væk.
- Det fortjener Tommy ikke. - Det har intet med Tommy at gøre.
Du har aldrig accepteret hans valg.
- Dans er ikke et arbejde, men en hobby. - Rend mig!
- Ønsker du stadig mand og konetid? - Måske.
Husker du sidst, vi havde sex? Det gør jeg ikke.
Fordi jeg har sex hele tiden, bare ikke med dig!
Frank?
- Det er da løgn. - Hvorfor ikke?
- Der er standarder. - Hvilke standarder?
- Han er ikke god nok til dig. - Vi elsker hinanden!
- Han er tålmodig og til stede. - Det samme er en skødehund.
- Jeg ville ønske, du var død! - Det er din lykkedag!
Til Tompkins og Kane.
Der er drikkepenge, hvis du kan nå det indenfor fem minutter.
- Umuligt. - Selvfølgelig er det muligt.
- Vi må ikke køre for stærkt. - Det er en nødsituation.
- Der må ikke ske en ulykke. - Der er kameraer. Jeg får en bøde.
- Hvor meget er bøden på? - $50.
Jeg giver dig $100.
- $400. - Virker sikkerhedsselen?
- $175. - $300.
Det er ikke et racerløb. Denne virker ikke.
- $250. - Kom nu, jeg er læge.
Det er unødvendigt. Hurtigt, men ikke dumt.
$225. Giv mig pengene.
Jeg glemte mit pung på arbejdet.
- $225. - Du overlever.
Opkræv mig pr. minut.
Giv mig den, du er for langsom.
Værsgo.
Hvad talte vi om? Dette var ikke aftalen.
- Det haster, men mit liv er vigtigere! - Kør hurtigere!
Jeg vil ikke dø.
Brooklyn Dance Academy. Stedet, hvor alle kan danse.
Nej, Pokkers!
Brooklyn Academy of Dance, hvad kan jeg gøre for dig?
Dette Henry Altmann, igen. Er Tommy der?
Nej det er jeg ked af. Det er hans tur til at hente pizza.
- Hvor lang tid? - Indtil han er tilbage?
- Ja. - Svært at sige.
- Prøv. - Det kan jeg virkelig ikke.
Prøv! Lyt til mig ballerina. Du finder Tommy og får ham til at ringe.
Eller jeg sværger, jeg kommer derned død eller levende -
- og propper "Alle kan Danse" ned i halsen af jer.
- Han har et problem. - Ja...
Brænder du altid så meget for dit arbejde?
- Hej, Bette. - Aaron, gudskelov du er her.
Dette er Doktor Gill. Doktor Gill, dette er Bette.
- Du er en kammerat! Hun er smuk. - Mit navn er Sharon.
Kom ind, vi må tale sammen.
Henry, ring til mig så snart du kan. Jeg har lige hørt nyhederne.
Hvorfor sagde du det ikke? Du snakkede bare om sex.
Du ved Frank ikke betyder noget for hende. Jeg elsker dig.
Sharon noterer sig en vanskelig patients levested.
Hun havde lyst til at brække sig over Henrys familiebilleder.
"Se" sagde de. Jeg er mand, som er i stand til at elske.
Hun mindede sig selv om, at Hitler også kunne elske -
- i det mindste sin hund. Hvilket mindede om hendes egen kærlighed -
- til sin kat Harold.
Alt i alt, fik billederne hende til at hade Henry endnu mere.
- Har du en familie, Doktor Gill? - Nej, ikke rigtig.
Eller... mor og far i Wisconsin. De blev skilt og så gift igen.
Hvilket gør thanksgivings til en værre rodebutik.
Jeg kender vel ikke til ordet "normal".
De eneste normale mennesker er dem, du ikke kender særlig godt.
Ja, Jean? Nej, jeg leder efter Henry.
Nej vel? Seriøst? Okay, tak.
- Hvad? - Han holder en fest.
Henry. Henry!
- Hicks? - Jeg ved, jeg er lidt buttet.
- Ja, du er en hval. - Du er altid charmerende.
- Hvor er resten? - Resten af hvad?
De mennesker, der burde være her.
Trafikken er forfærdelig. Hvor mange venter du?
- 25 personer. - Hey, jeg er her.
To gamle krigere fra PS20? Come Knights.
- Hvor længe siden er det nu? 33 år? - 43 år.
Hvad udløste dette her? Ikke, at du behøver en undskyldning for at se en gammel ven.
- ikke fordi vi snakker sammen.
- Jeg er døende. - Så længe du ikke har brug for penge -
- for jeg er flad. - Nej, bare døende.
- Hvem er ikke det? - Snart.
- Virkelig? - Ja.
Jeg troede, du talte metaforisk.
Jeg føler, at jeg har været døende i flere år nu.
Hjerneaneurisme. Jeg havde en hjerneaneurisme.
Det er jeg virkelig ked af, Henry.
- Ja. - Hvor lang tid gav de dig?
- Halvanden time - Er det alt?
- Åbenbart. - Og du ønsker at bruge den tid med mig?
Jeg er rørt, for gamle bånd er de stærkeste.
- Ja. - Og jeg ved, hvad du går igennem.
For sidste år, havde jeg nyresten.
Og før de forsvandt, troede jeg, at jeg skulle dø.
Du ved, at de siger, det er værre end fødsel.
- Du har to børn, ikke? - Havde.
Jeg fik dit julekort omkring 12 år siden.
Du så så glad ud.
Jeg har aldrig haft børn, men jeg tror, det var det bedste -
- for, jeg var nødt til at udforske min passion.
Jeg er en Gamer. Jeg er lidt af en berømthed.
De kalder mig Daygun. Har du nogensinde hørt det navn?
- Nej, det har jeg ikke. - Daygun.
Det kaldte de mig. Kan du huske den kæreste, du stjal fra mig på gymnasiet?
Hvad?
- Gloria. - Gloria, hende du stjal fra mig.
- Hvem? - Gloria Cameron. Rødhåret.
- Smuk hud, som mælk. - Nej.
- Kan du virkelig ikke huske hende? - Hvad snakker du om?
- Om kærlighed, som du knuste! - Jeg er døende, og du taler om dig selv.
- Dig og en pige for 40 år siden? - Jeg ville lette hjertet.
- Og det skulle absolut være nu? - Ikke min skyld, at det er sidste chance.
- Kan du virkelig ikke huske hende? - Det er vanvid.
Trist at du er blevet ynkelig og ensom, Dagon, men jeg går nu!
- Rend mig! - Rend mig!
Henry vidste, at Brooklyn Dance Academy lå i den anden ende af byen.
Tanken om at dø på vej derhen var ikke tiltalende.
Men han var nødt til at fortælle sin søn, hvad han følte.
Han måtte fortælle, at han elskede ham.
Og det skulle være nu, før det var for sent.
Jeg har brug for et videokamera. Og det skal være hurtigt.
- Hvilken slags? - Ligegyldigt, bare et af dem.
Det dér! Det lille.
Panasonic eller...
- Fujitsu? - Nej, det der.
- Nå, Samsung? - Ja, Samsung.
Jeg tager det.
- Skal der garanti på? - Nej, bestemt ikke.
Hvordan virker det?
Først, skal du oplade...
Batterierne? Hvor længe varer det?
Fire timer.
Verden hader mig. Har du nogen, der er opladet?
Fujitsu eller...
Fuji.
Hvilket vil du anbefale? Fujitsu eller Fuji?
- Fis af! - Bravo.
Jeg tager hen på kontoret, og ser om han er der.
Måske er han taget hjem. Jeg tjekker der.
- Giv ikke op, Sharon. - Okay.
Sharon var fortabt og udmattet.
Hun fortrød bittert alle de dumme ting, -
- hun havde gjort, de sidste to uger.
Alle de dumme ting, der havde fået hende i denne situation.
- Dr. Gill. - Ja, Dr. Fielding?
Har du lyst at se på nogle virusprøver?
Har du planer i weekenden?
- Nej, hvorfor? - Hvad med fredagen inden?
Hvorfor?
Felicitys forældre kommer. Det er vores bryllupsdag -
- så jeg tænkte, om du kunne tage min vagt på fredag.
Pokkers.
Jeg er lige kommet.
Så dumt!
Nogen her, der kan finde ud af et videokamera?
- Jeg arbejdede i et studie. - Jeg ved noget om video.
- Gør du? Kender du sådan et? - Jeg har haft et magen til.
- Prøver du at sælge det? - Nej, du skal optage mig.
Klar til at optage, chef.
Tommy... Når du ser dette, er jeg allerede død.
- Stop! - Hvad?
- Hvordan tænder jeg det? - Tryk på optageknappen!
Optagelse!
Tommy... Jeg gør det så enkelt som muligt.
Jeg elsker dig. Af hele mit hjerte.
Jeg elskede dig, fra du blev født indsmurt i fosterfedt...
Og lige indtil nu.
Man siger at kærligheden er ren og gavmild, men det passer ikke.
Den er lille og egoistisk.
Jeg ville have dig på kontoret, så du var hos mig.
Altmann, Altmann & Altmann. Sikken en drøm.
Det, du ønskede. Det, du drømte om...
Jeg nægtede at høre om dem.
Jeg tog fejl, og håber, at du kan tilgive mig.
Jeg beder for din lykke.
Hvordan du end vil danse rundt, har du min velsignelse.
Undskyld, det først er gået op for mig nu, hvor jeg er døende -
- men det er sådan livet er.
De eneste, der intet fortryder, er idioter og psykopater.
Og jeg har et helt liv fuldt af fortrydelse.
Stodderen oppe i Queens... Jeg burde bede min far rende mig.
Som om han nogensinde ville elske mig.
Jeg skubbede din mor væk. En stor kujon er jeg.
Og så er der din bror.
Hvorfor?
Hvad er det for en Gud? Hvad er det for en verden?
Det er et stinkende svindelnummer.
Mens du vokser op, venter du på alt det gode, som skal komme -
- men så rammer de dig, i øret med en spidshakke!
Man kommer over sorgen...
Sludder!
Man skal give slip på det og glemme vreden. Rend mig!
Vrede er det eneste, de efterlod mig. Den er min tilflugt og mit skjold.
Vrede er min ret!
- Jeg skal nå en masse. - På 90 minutter?
Ja.
- Familie? - Ja, familie.
Tæller brødre ikke?
Jeg ved, at de sidste to år har været hårde.
Og jeg har ikke været rar. Ofte alt for vred.
Men jeg holdt aldrig op med at elske dig.
Til siden, og tilbage. Til siden, og fremad.
Hurtigt, hurtigt, langsomt.
Der er en Bette Altmann i telefonen.
- Hej, mor. Hvad så? - Har du set din far?
Ja, for to år siden. Han hader mig jo.
- Han hader dig ikke. - Han kunne narre mig...
Tommy... Han er syg.
- Han har en hjerneaneurisme. - Hvad?
- Hvor er han? - Ved det ikke, han stormede ud.
Hvad mener du med det? Er han ikke på hospitalet?
- Vi prøver at finde ham. - Pokkers...
Hvad?
- Han ringede tidligere. - Hvad sagde han?
Jeg tog ikke telefonen. Pokkers.
Okay, hør her, skat.
Hvis han ringer igen, finder du ud af, hvor han er -
- og så ringer du til mig med det samme, forstået?
- Klarer han det? - Det ved jeg ikke. Ring til mig.
ALTMANN, ALTMANN OG ALTMANN.
Da Henry genvandt bevidstheden havde han lært noget.
At han ikke engang kunne sige til sin søn -
- at han elskede ham, uden at hidse sig op.
- Hallo? - Hej, mor.
- Jeg har den værste dag... - Undskyld, men jeg...
Jeg har ikke licens i Wisconsin, og kan ikke skrive recepter.
Mor, jeg har brug for at tale med nogen.
Kan du ikke bare...
Okay.
Okay, fint.
Vi tales ved senere.
Jeg sagde, bliv ikke vred, giv slip på det!
Vent!
Vrede er det eneste, de efterlod mig. Det er mit tilflugtssted...
- Hvor er han? - Hvem?
Manden i denne video. Hvor er han?
- Hvem er du? - Jeg er læge.
Du gør et flot arbejde med ham.
Jeg er ikke hans læge. Jeg havde taget en andens vagt.
Faktisk er jeg hans læge, og er 100 procent ansvarlig for ham.
Vær sød at fortælle mig, hvor han er.
Han fik et anfald, men rejste sig igen og gik sin vej.
Hvor gik han hen? Det er vigtigt.
Muligvis for ham, men helt sikkert ikke for mig.
- Jeg har penge. - Ligner jeg en, der mangler penge?
Jeg kan hente flere.
Hvilken læge har ingen penge? Dette er ikke Toronto.
Jeg har piller.
Jeg har oxy-børger, eller hvad I kalder dem?
- Hvad? - Jeg genkender altid pillemisbrugere.
- Det er alt. - Så det er vigtigt for dig.
Jeg beder dig.
Flere mennesker har overlevet at springe ud fra Brooklyn Bridge.
- Det kommer helt an på vinklen. - Tog han hen til broen?
Henry!
Stop, Henry!
Pokkers!
Hvad? Hvem pokker er du?
Jeg spørger, hvem du er? Min fjende eller min nemesis?
Er det nødvendigt at følge med helt til enden.
Har du ingen ydmyghed, menneskelighed eller anstændighed?
- Jeg vil bare hjælpe. - Nu er jeg nødt til at hoppe.
Jeg er ikke engang over vandet.
Jeg løj om de 90 minutter.
- Har jeg ikke en hjerne-aneurisme? - Jo, du har.
Men om minutterne... Jeg gik i panik!
Du råbte af mig og gjorde nar af min kat, som sprang ud og døde.
Du sagde, jeg skulle dø om 90 minutter, fordi din kat sprang ud af vinduet?
Alle har en dårlig dag! Det her er min dårlige dag!
Sådan noget pis!
Du godeste...
Jeg tager for mange piller. De gør mig neurotisk.
Du godeste...
Jeg havde en tåbelig affære med Dr. Fielding, okay?
Idioten tog på weekend, og tørrede sine patienter af på mig.
Men jeg ved, at jeg er uempatisk. Jeg er en storm af følelser.
For fanden... Jeg har ikke altid været sådan.
Førhen elskede jeg mine patienter. Derfor læste jeg medicin.
Nej, lad være...
Det hele kan koges ned til dette:
Hvis du hopper, vil begge vores liv være...
Uafvendeligt ødelagte.
Du gav mig 90 minutter. De er ikke gået endnu.
Jeg beder dig...
Lad mig køre dig på hospitalet.
90 betyder sikkert ikke noget for dig, men meget for mig.
Hvad? Det er meningsløst!
Du tvang mig til at stoppe op... Og se, hvad jeg er blevet til.
Det er stegetiden på et kalkunbryst.
Du har ret. Vi er begge uafvendeligt ødelagte.
Nej!
Henry!
Pokkers.
Da Henry Altmann faldt ned fra broen, stod tiden stille.
Han indså pludselig, at livet ikke nødvendigvis var en byrde.
At livet er kort, skrøbeligt og unikt.
At alle timer, minutter og sekunder kan byde på noget.
Noget smukt og enestående...
Men at han først indså det, sekundet før han ramte vandet og døde - -
- gjorde ham meget vred.
Kom så!
Kom så...
Du godeste... Pokkers!
Hjælp dog til, dit idiot!
Vi klarede det.
Følg min finger.
- Ved du, hvad du hedder? - Henry.
- Ved du, hvilken dag det er? - Jeg har spildt så mange af dem.
Ved du, hvem der er præsident?
Prøver du at pisse mig af, fordi jeg lige har et specielt øjeblik?
- Hvad er klokken? - Du må på hospitalet.
- Hvad er klokken? - Du skal holde dig i ro.
Du må ikke blive sur. Det er ikke godt for dit blodtryk.
Fortæl mig nu bare, hvad klokken er?
Okay.
- Den er 18:03. - Tak.
Det er 19 minutter.
- Hvor skal du hen? - Jeg må se min søn, Tommy.
- Vi ringer til ham fra hospitalet. - Nej.
- Hvad mener du med det? - Jeg er nødt til at se ham først.
- Okay, hvor er han? - Brooklyn Dance Academy, Williamsburg.
Henry, du kan knapt gå. Betyder det så meget for dig?
- Ja. - Okay.
Jeg hjælper dig hen til din søn -
- men du skal love mig at være rolig, og ikke blive vred.
Og derefter direkte til hospitalet -
- uden drama og indvendinger.
Okay?
Kom så.
Jeg har dig.
Undskyld.
- Flyt jer! - Vil du så slappe af?
- Mazeltov! - Tak!
Taxi!
Vent! Stop!
- Hvor i Williamsburg? - Tæt ved centrum.
- Hav en god dag. - I lige måde.
Dette er telefonsvareren.
Henry Altmann, er ikke tilstede. Læg en besked efter klartonen...
Undskyld. Vi har travlt. Kan du køre lidt hurtigere?
- Har du nogen penge? - Ja, jeg har lidt.
Vi vil betale dig godt. Kan du skrue lidt op for varmen?
Er det mig, eller bliver her koldere?
Undskyld, men der kommer ingen varme heromme.
Hvorfor kører du så langsomt?
- Der er grønt. - Der var gult.
- Der er grønt. - Nej, gult.
- Som påskeliljer, ikke sandt? - Jeg må ud herfra.
Ingen går nogen steder!
Du ødelægger mit liv, truer mig, min licens og mit arbejde.
Og nu sidder du i min taxi.
- Kender I hinanden? - Vi har mødtes.
- Jøde. - Gedeskænder.
- Racist. - Okay. Tag det roligt.
- Rolig nu. Vi kan tale om det. - Nej, vi kan ej.
- Tåregas. Han skal dø. - Du har ikke nosserne til det!
- Henry, slap så af! Slap af med den, dit røvhul!
- Idioter. Nu skal I dø! - Nej, du skal dø!
- Hvad foregår der? - Kom, lad os danse!
Kom an, skiderik!
Jeg er læge med speciale i naturmedicin!
Jeg bryder mig ikke om folk, der ikke hører efter!
Når jeg siger, man skal tage det roligt, så mener jeg det!
Er det så svært at forstå?
- Nej, overhovedet ikke. - Så hop ind i den skide bil!
- Stjæler vi taxaen? - Vil du se din søn inden kl. 18:22?
- Ja, frue. - Så sæt dig ind i bilen.
- Du har ikke bil, vel? - Nej, hvorfor?
- Okay, slap af. - Slappe af...
- Hvordan? - Du er lige så slem som din bror.
Har du kørt med Aaron?
- Sådan som taxachaufføren kørte. - Han kan være lidt tilbageholdende.
Han elsker mig da. Jeg er heldig, at have en lillebror som ham.
Det er en gave. Der var derfor, jeg ville have to børn.
- Elskede I drenge hinanden? - Det tror jeg.
På vores egen måde. Vi var meget forskellige.
Jeg var enebarn.
Det må have været ensomt.
- Det var ikke så slemt. - Virkelig?
Hvordan har du det nu?
Man spekulerer på, hvem der vil være der, hvis der skulle ske noget.
- Som at dø? - Som at dø.
- Kan du se det? - Jeg ser det.
Træd på sømmet!
Rolig nu...
Kørekort og registreringsattest, tak.
Jeg er doktor Sharon Gill, og dette er en medicinsk nødsituation.
- Kørekort og registreringsattest. - Dette er min patient, Henry Altmann.
- Han skal have en hjerneoperation... - Har De et kørekort?
Nej, det har jeg ikke. Ikke på mig.
Er det Deres taxa?
Nej... Jo, det er min onkels.
Nej?
- Jeg har ikke mere. - Jeg klarer det.
Hvad vil du gøre?
- Jeg vil fortælle ham sandheden. - Det bliver interessant.
Betjent. For lidt over en time siden, ramte denne taxa min bil.
Så jeg tog på hospitalet, og Doktor Gill sagde jeg havde en hjerneaneurisme -
- og 90 minutter tilbage at leve i. - Fra ulykken?
Nej, på mit kontor hørte jeg en joke om en mand, der havde sex med sin kone.
Og tænkte at det var en god idé. Det vil jeg forsøge med min kone.
Da jeg kommer hjem, sidder konen med naboen og -
- det viste sig, at de havde en affære, uden at jeg anede det.
På Juniors ville jeg sige farvel til alle, men kun én kom -
- og han er sur på mig, fordi jeg stjal hans skolekæreste -
- som jeg ikke engang kan huske! - Rolig nu.
Derefter ville jeg købe et videokamera af en rar mand.
Han er lidt... Men stadig rar, ikke den hurtigste sælger.
En hjemløs filmer, mens jeg taler med min søn.
Jeg blev vred, fordi han ville være danseinstruktør, og ikke advokat.
- Den hjemløse? - Nej, min søn.
Jeg havde endda lavet visitkort til ham.
Jeg blev vred og besvimede. Da jeg vågnede, sprang jeg ud fra broen.
Her dukker hun op, hopper i og redder mit liv.
Vi blev samlet op af samme taxa. Hun gav ham peberspray og nu er vi her.
- Underligt ikke? - Jo.
Du lavede ikke sjov med den hjerneoperation?
Nej, nej. Overhovedet ikke.
- Tak. - Ingen årsag.
- Stig venligst ud af bilen. - Vent lige.
Okay.
Dette er hospitalet. Spørg efter Dr. Jordan Reed.
Dr. Jordan Reed?
Det er politiet. Kender De en Dr. Gill og en mr. Altmann?
Du godeste.
- Hvilket hospital? - Maimonides.
- Følg efter mig. - Det skal jeg nok. Tak.
- Du følger da ikke efter, vel? - Overhovedet ikke.
Sådan, min pige!
- Har han ringet? - Nej.
Han prøver måske ikke her igen.
Hvad hvis han dør, før jeg når at snakke med ham?
- Sig ikke sådan noget, Tommy. - Jeg tog ikke imod opkaldet.
Det er ikke din skyld.
Han har ikke altid været sådan.
Han lærte mig at spille rommy, da jeg var 7 år.
Jeg hadede det, for jeg kunne ikke slå ham.
Så han lærte mig at snyde.
Han var så stor og støjende. Og sjov.
Men så døde Peter. Jeg rejste min vej.
Og alt ændrede sig.
Han plejede at være fuld af kærlighed.
Som en kæmpe krammer.
Det har jeg ikke gjort længe.
Skat...
Måske ringer han til lejligheden. Eller tager derhen.
Skulle vi vente der?
- Klokken er 18:18. - Ja.
Af sted med dig.
- Jeg må tørre bilen af, og brænde den. - Virkelig?
Nej... Men jeg parkerer den sikkert ved en brandhane.
- Henry? - Ja?
Det skal nok gå.
Sharon?
Ringer du til Bernstein og beder ham gøre en stue klar til Henry Altmann?
Selvfølgelig. Er alt okay?
Det ved jeg ikke.
- Hej. - Hej, far.
Hej, Tommy.
Hvordan har du det?
Jeg har haft det bedre. Men lige nu, klarer jeg mig.
Husker du dengang på broen, da jeg var lille?
- Hvornår? - Denne sang.
Nej...
- Du nynnede og sang... - Og hvad så?
- Vi begyndte at danse. - Gjorde vi?
Skal vi?
Du er god. Du burde leve af det.
Jeg savner det, knægt.
Hvad er klokken?
Den er 19:02. Og du vil opdage -
- at du stadig er i live. - Det er rart.
Ja, det er.
Ville du vide, hvornår du skulle dø?
Nej.
Men hvis du gjorde, hvad ville du så lave?
Jeg ville forsøge at være lykkelig.
Hvorfor så ikke prøve det?
Det vil jeg måske også.
Hvis det er i orden med dig, så vil jeg lukke mine øjne.
Ingen forventede at Henry ville overleve én dag.
Men han levede i otte dage.
Det var som Chanukah-miraklet.
I de 8 dage, havde han lange samtaler med sin kone -
- og spiste den sidste frokost med sin bror.
Og snød sin søn i rommy.
På min gravsten står der: Henry Altmann 1951-2014.
Det er ikke årstallet, der tæller, men bindestregen.
- Bindestregen? - Din lille snyder, du vidste det, ikke?
På en måde.
Du valgte din egen vej. Du levede dit eget liv.
Selv om det pissede mig af, er jeg stolt af dig. Rommy.
- Du havde kortet i ærmet. - Nej, et værre sted.
I 8 dage blev Henry Altmann overhovedet ikke vred.
Ikke en eneste gang.
Bortset fra da han til slut, bad døden rende ham i røven.
Og så tænkte han på ting, der gjorde ham glad.
Og sejlede bort.
Ingen forventede, at Sharon Gill ville genoptage sit gamle liv.
Og det gjorde hun heller ikke.
På samme dag, sagde hun op, droppede pillerne og Dr. Fielding.
Og tilmeldte sig til et arbejde på en gratis klinik på Bergen Street.
Hvor hun kunne bruge mere end et kvarter pr. patient.
Og være den læge, som hun altid havde ønsket sig at være.
Den sommer, havde hun holdt løftet til Henry, om at være lykkelig.
Nok til at anskaffe sig en ny kat, og se andre mænd igen.
- Har I nogle planer for vinteren? - Måske en cykeltur på Hawaii.
Nej, jeg cykler ikke så godt. Far lærte os det aldrig.
- Henry hadede cykler. - Hvad? Hvorfor?
Han så dem som rovdyr.
- Apropos, hvem har Henry? - Ja, lad os gøre det.
Jeg har ham.
Mor, vil du?
- En brun papirspose. - Han var en enkel mand.
Da Henry Altmann, forberedte sig på at ende i floden for anden gang -
- tilføjede han: ”At være i floden", til listen over ting, han hadede.
Men han følte også ro og sikkerhed i, at han på en eller anden måde -
- ville han leve videre i hjerterne hos dem, der elskede ham.
Hvad fanden laver I?
Hvad fanden?
Hvad tror du vi laver? Smider affald ud?
Er du flodens skønhedspatrulje?
Tror du, at vi sprede fe-støv over hele Brooklyn?
Er du fe-støvs politiet? Hader du også alt der kildrer?
Har du ingen ydmyghed? Ingen skide anstændighed?
Det er aske, idiot!
Fra en bror, en ven, en ægtemand og far, dit røvhul!
- Hvis du ikke fatter det, så kom an! - Så lad os være.
Stik du bare halen mellem benene!
Rend mig!
Danske tekster af - RELEASED -
Find os på www.HoundDawgs.org