- Godmorgen. - Godmorgen, frue.
Godmorgen.
Nye varer? Fortræffelige bøger.
Så fik jeg dig endelig!
Det er ikke første gang, du har stjålet fra mig, din lille tyveknægt.
- Tøm lommerne. - Det gør ondt!
Tøm dem! Ellers henter jeg stationsforstanderen.
Gør, som jeg siger!
Hvad skal du med alt det?
- Og så den anden. - Den er tom.
Hvor er stationsforstanderen?
Genfærd...
Er det dig, der har tegnet dem?
Er det dig, der har lavet de tegninger?
Hvor har du stjålet den?
- Jeg har ikke stjålet den. - Du er altså både en tyv og en løgner.
- Forsvind! - Giv mig min notesbog!
Det er ikke din!
Nu er den min. Måske brænder jeg den!
- Nej! - Så sig, hvem der har tegnet dem!
Forsvind, din lille tyveknægt!
Hvorfor står du her stadig?
- Forsvind! - Maximilian, kan du høre ugerninger?
Ulykker? Fordærvelse? Løb!
Undskyld! Til side!
Gør plads!
Flyt Dem!
Gå væk!
Hvad var det?
En ulv!
Flyt dem.
Fortsæt.
Flyt dem.
Fang det barn!
Til side!
Flyt Dem!
Flyt Dem, hr!
Fordømt!
Stands toget!
Hjælp mig!
Stands toget!
Flyt kufferten!
Bevar mig vel!
Det må De undskylde.
Det var meget uartigt.
Jeg ved, at du er der.
Hvad hedder du, knægt?
Hugo. Hugo Cabret.
Hold dig væk, Hugo Cabret,
eller jeg haler dig med til stationsforstanderen.
Så låser han dig inde i sin lille celle.
Du kommer aldrig ud derfra. Du kommer aldrig i skole.
Du bliver aldrig gift og får børn, der hugger ting, som ikke er deres.
Giv mig min notesbog.
Jeg går hjem og brænder den.
- De må ikke brænde min notesbog! - Hvem skulle få mig fra det?
Hvor ser du forfrossen ud.
Han har gjort mig helt befippet.
- Hvem? - Drengen der.
Hvem er du?
Din bedstefar har taget min notesbog.
Jeg må have den, før han brænder den.
Papa Georges er ikke min bedstefar.
Og han er ingen tyv. Det er du.
Du er bare...
Et udskud.
- Gå med dig. - Ikke uden min notesbog.
Hvorfor skal du absolut have den?
Det kan jeg ikke fortælle dig.
Er det en hemmelighed?
- Ja. - Jeg elsker hemmeligheder.
- Fortæl mig den nu. - Nej.
Så er du nødt til at gå.
Ikke uden min notesbog!
Jeg får ballade.
Gå nu hjem med dig.
Godt.
Jeg skal nok sørge for, at han ikke brænder din notesbog.
Gå så med dig.
Hvad er det?
Det er en mekanisk mand.
En... mekanisk mand?
Han lå gemt væk på museets loft.
Hvad kan han?
Det er en dukke, man kan trække op. Ligesom en spilledåse.
Det her er den mest komplicerede maskine, jeg nogensinde har set.
Forstår du, den her...
...kan skrive.
Han må være lavet i London.
Hvor mor kom fra.
Hun var fra Coventry, men flyttede til London.
Da jeg var dreng, brugte tryllekunstnere sådan nogle her.
Nogle af dem kunne gå og danse, mens andre kunne synge.
Men hemmeligheden lå altid i klokkeværket.
Se engang.
Kan vi reparere ham?
Jeg ved snart ikke, Hugo.
Han er meget rusten,
og det bliver svært at finde dele til ham.
Selvfølgelig kan vi reparere ham.
Vi er jo urmagere, ikke?
Men først, når jeg har fået fyraften fra butikken og museet.
Er du med?
Så sætter vi den tilbage. Hold den lige.
Perfekt.
Se her. Endnu en komplikation.
Endnu et mysterium.
Det gør dig glad.
Et hjerteformet nøglehul.
Men vi har desværre ikke nøglen.
Jeg har repareret tandhjulene...
Onkel Claude?
Der har været brand.
Din far er død.
Pak dine ting i en fart. Du kommer med mig.
Kom så!
Du skal være min lærling og bo hos mig på banegården.
Jeg skal vise dig, hvordan man passer urene.
Lejlighederne her blev bygget til stationsarbejderne for år tilbage.
De er blevet glemt af alle.
Din seng står henne i hjørnet.
Se så at få noget søvn. Vi begynder klokken fem.
- Hvad med skolen? - Du er færdig med skolen.
Der er ikke tid til den slags, når du kravler rundt inde i murene.
Hugo... Uden mig ville du komme på børnehjem.
Tid.
Tiden er... Der går 60 sekunder på et minut.
60 minutter på en time.
Tiden betyder alt.
Alt.
Tiden...
Goddag.
Har De lyst til at se avisen? Der er en morsom vittighed i den.
Lad være! Nej, Schatzi! Kan du så holde op!
Pas på. Det er kun en lille hund!
Pas nu på! De trådte jo på ham!
- Godmorgen! - Godmorgen, skat.
- Goddag. Hvordan går det? - Godt, tak.
Godmorgen. Hvad kan jeg gøre for Dem?
Jeg skal have dem her.
Jeg tænkte nok, at jeg ville få dig at se i dag.
Jeg har brug for min notesbog.
Hvorfor har du så hårdt brug for den?
Den skal hjælpe mig.
Med at reparere noget.
Gå din vej.
Vær rar at gå din vej.
- Undskyld. - Jeg så det godt.
- Græder du? - Nej.
Stå stille.
Se bare der. Man må gerne græde.
Sydney Carton græder. Det gør Heathcliff også.
- De græder altid i bøgerne. - Jeg kan selv.
Jeg må tale med dig. Det er meget vigtigt.
Men ikke her. Vi er for...
Synlige.
- Kom. - Hvor skal vi hen?
Til Jordens mest vidunderlige sted.
Det er Ønskeøen, Oz og...
...Skatteøen i en og samme pakke.
Godmorgen, monsieur Labisse.
Isabelle.
Må jeg præsentere monsieur Hugo Cabret?
En kær, gammel ven.
Monsieur Cabret.
Goddag.
Tak for lån.
Jeg er blevet ganske forelsket i David Copperfield.
Hvor har De Deres fotografibøger?
- I det bageste hjørne på øverste hylde. - Tak.
Hvad er det, der er så vigtigt?
Papa Georges har stadig din notesbog.
Han har ikke brændt den. Han snød dig.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Jeg ved bare, at bogen gjorde ham meget oprevet.
Han og mama Jeanne sad meget længe oppe og snakkede om den.
Jeg tror, at han græd.
Hvorfor hjælper du mig?
Fordi det her måske kan gå hen og blive et eventyr.
Sådan et har jeg aldrig oplevet før.
I hvert fald ikke uden for bøger.
Jeg tror, at vi skal være meget...
...hemmelighedsfulde.
Okay.
Jeg hedder for resten Isabelle. Vil du have en bog?
Monsieur Labisse giver mig lov til at låne dem.
Jeg kunne sikkert godt skaffe dig en.
Nej.
Kan du ikke lide bøger?
Jo, det kan jeg godt.
Min far og jeg plejede at læse Jules Verne sammen.
Kom.
Hvordan får jeg min notesbog tilbage?
Stå fast.
Og lad være med at sige, at vi har snakket sammen.
Jeg hjælper dig, hvis jeg kan.
Vær standhaftig.
Gå din vej.
Reparer den.
Jeg sagde: "Reparer den."
Jeg ved, at du har stjålet reservedele fra boden.
Du kan lige så godt bruge dem, du ikke har stjålet endnu.
Giv mig min notesbog.
Du har en smule talent.
Men du må bevise, at du er andet end en tyv.
- Du kan tjene din notesbog tilbage. - Hvordan?
Kom hver dag.
Jeg bestemmer, hvor længe du skal arbejde for hver ting, du har stjålet.
Jeg afgør, hvornår
du har tjent din bog tilbage, hvis du nogensinde gør det.
- Jeg har allerede et arbejde. - Tyveri er ikke arbejde, knægt.
Jeg har et andet arbejde. Jeg kommer, når jeg kan.
Du begynder i morgen. Forsvind så.
Jeg begynder nu!
Nej, den anden.
Er det dit kort?
Hvor er den?
Lille mand?
Hvor er de ansvarshavende voksne? Svar!
- Jeg har ikke nogen! - Har du nogen forældre?
- Nej! - Glimrende!
Så er det af sted til børnehjemmet!
Hvorfor kiggede du i mandens flaske?
Var det din flaske?
Var det din papirspose?
Det er Gustave Dasté. Ja, endnu en forældreløs, hr. betjent.
Både ulovlig indtrængen og tyveri denne gang.
Hans hånd trængte ulovligt ind i en pose med det formål at fjerne indholdet.
Genstanden for plyndringen? En kage.
Stille!
Hold op med at flæbe, din møgunge!
Tør næsen med dine små, beskidte labber.
Det var da ikke Dem, jeg talte til.
Jeg har den største respekt for Dem.
Det var ikke en kommentar til Deres frue.
Det er jo absurd.
Jeg har ikke hørt nogen rygter. Det var jeg ikke klar over.
Jeg er sikker på, at hun kommer tilbage.
Kom så, dit lille skadedyr.
Her er kagetyven.
Er du en lille strudel-hugger?
Jeg beklager det med Deres kone.
Hvad skal jeg gøre ved det?
- Hvilket? - At hun har forladt mig.
Kom så her!
Tror du, det er mit?
Hun skal have et barn.
- Det er sikkert dit. - Hvis ellers?
Selvfølgelig er det dit. Hvornår havde I sidst samkvem?
Inden for det sidste år?
- Det tror jeg ikke. - Højst mistænkeligt.
Hvis du ser hende, så ring.
Vil du nu også have hende tilbage?
Ja da. Jeg elsker hende højt.
En, to, tre!
Perfekt.
Robin Hood! Jeg har set filmen.
Med Douglas Fairbanks. Har du set den?
Jeg har aldrig set en film.
- Hvad? - Er det ikke frygteligt?
Har du aldrig nogensinde set en film?
Papa Georges vil ikke give mig lov.
- Han er meget streng. - Jeg elsker film.
Far lod mig altid se film på min fødselsdag.
Hugo?
Er din far død?
Jeg vil ikke snakke om det.
Isabelle?
Vil du med ud på eventyr?
Vi får ballade.
Det er sådan, man ved, at det er et eventyr.
Hvordan er I to lømler kommet herind?
Lad mig ikke se jer her igen!
Hvorfor vil papa Georges ikke lade dig gå i biografen?
Det har han aldrig fortalt mig.
Far og mor havde sikkert givet mig lov.
Hvad er der sket med dem?
De døde, da jeg var lille.
Papa Georges og mama Jeanne er mine gudforældre,
så de tog mig til sig.
De er meget søde, undtagen når det handler om biografen.
Min far tog mig altid med i biografen.
Han fortalte mig om sin første film.
Han kom ind i et mørkt lokale. På det hvide lærred,
så han en raket flyve lige ind i øjet på manden i månen.
Han sagde, at det var som at se sine drømme midt om dagen.
Biografen var vores særlige sted, hvor vi kunne komme og se noget...
...så vi ikke savnede min mor så meget.
Du tænker meget på ham, ikke?
Hele tiden.
Hugo... Hvor bor du?
Der.
Min onkel har lært mig at se efter urene,
så jeg er bare blevet ved.
Måske kommer han tilbage en dag. Men jeg tvivler.
Er du ikke bange for at blive opdaget?
Ikke så længe urene går, og ingen ser mig.
- Opfør dig naturligt. - Hvad?
Gå videre og opfør dig naturligt.
Hvordan opfører jeg mig nu?
I to! Stands!
Kom her.
- Goddag, monsieur. - Hvor er jeres forældre?
Jeg arbejder hos min papa Georges i legetøjsboden.
De må da have set mig.
Det er min fætter fra landet. Hugo.
Tag Dem ikke af ham.
Han er temmelig... enfoldig. Han er faktisk lidt af en landsbytosse.
Stakkel.
Maximilian bryder sig vist ikke om dit fjæs, lille mand.
Han foruroliges af din fysiognomi.
Han oprives af dit åsyn.
Hvorfor skulle han ikke synes om dit ansigt?
Måske kan han lugte min kat.
- Kat? - Ja.
Den hedder Christina Rossetti. Ligesom digterinden.
Skal jeg recitere noget?
"Mit hjerte er som en sangfugl med rede på et gødet skud.
Mit hjerte er som et æbletræ, hvis grene bøjes af tætvoksende..."
Så er det godt! Jeg kender resten.
Det er nok poesi for i dag.
Jeg elsker poesi. Især det digt af Christina...
- Rossetti. - Ja!
Hun er en af mine yndlinge. Jeg ved altså godt, at det er Rossetti.
Jeg elsker poesi. Bare ikke på banegården.
Vi er her for enten at stige på eller af tog.
Eller arbejde i forskellige butikker. Er det forstået?
- Ja, hr. - Pas på.
Gå så med jer!
Landsbytosse?
Eftersom jeg lige har reddet dit liv,
må jeg så ikke se dit hemmelige gemme?
- Mit hvad? - Der, hvor du bor, inde bag murene.
Jeg er nødt til at gå. Jeg har travlt.
Vent!
Du har set mit hus. Er det ikke på tide, at jeg ser dit?
Jeg er jo din eneste ven.
Du er ikke min eneste ven.
Det klæder dig ikke at være gådefuld!
- Hvad er det, du laver? - Jeg er nødt til at gå!
Jeg skulle aldrig have forladt banegården!
Hugo!
- Hvor har du den fra? - Det kommer ikke dig ved.
- Jeg skal bruge den. - Til hvad?
Jeg skal bare bruge den.
Du får den kun, hvis du siger hvorfor.
Kom.
Det er mageløst! Jeg føler mig ligesom Jean Valjean.
Det er superlativisk!
Hvad er det?
En mekanisk mand.
Min far var i gang med at reparere den, da han døde.
Hvorfor skulle min nøgle passe ind i din fars maskine?
Han ser trist ud.
Jeg tror bare, at han venter.
På hvad?
På at fungere igen.
Og gøre det, som han er skabt til.
Hvad sker der, når man trækker ham op?
Det ved jeg ikke.
Hvad er der galt?
Jeg ved godt, at det er fjollet.
Men jeg tror, at den indeholder en besked fra min far.
Sikke et fjols jeg var at tro, at jeg kunne reparere den!
Den er i stykker!
Den har altid været i stykker!
Hugo... Det behøver ikke at være sådan.
- Du kan reparere den. - Du forstår det ikke.
Jeg troede...
...at hvis jeg kunne lave den, ville jeg ikke være så ensom.
Hugo!
Se, Hugo! Den er ikke færdig!
Den skriver ikke.
Den tegner!
Det er fra den film, min far så.
Georges Méliès?
Det hedder papa Georges.
Hvorfor skriver din fars maskine papa Georges navn?
Det ved jeg ikke.
Tak.
Det var en besked fra min far.
Og nu skal vi finde ud af, hvordan vi tyder den.
Kom.
Isabelle?
Mama Jeanne, vi må tale med dig.
Det er Hugo Cabret.
Godaften, frue.
Særdeles velopdragen... af en tyv at være.
Jeg er ikke nogen tyv.
Hvad foregår der, Isabelle?
Det er en frygtelig lang historie fuld af omsvøb.
- For flere uger siden... - Vent!
Børn, dog...
Hvad har du gjort? Hvor har du den fra?
De vil bare sige, at jeg lyver.
Nej, mit barn.
En mekanisk mand har tegnet den.
Har du ham?
Min far fandt ham på et museum.
Der var ingen, der ville have ham.
Vi reparerede den.
Men den manglede jo min...
Nøgle.
- Som jeg har givet dig. - Nej, mama...
Væk med den!
Vi skal ikke rippe op i fortiden. Papa Georges må ikke se den!
- Fortæl os nu, hvad der sker. - Det kommer ikke jer ved.
Glem det!
Min far og jeg har knoklet for at reparere den!
Det her er mit eneste minde om ham.
Jeg må vide, hvad den betyder.
Vil De ikke nok fortælle mig det?
Der er ting, som du er for ung til at forstå.
Du skal ikke kende til så triste ting endnu.
- Det er papa Georges! - Han må ikke se jer her. Hurtigt!
Vær stille.
Jeg prøver at få ham ud af lejligheden.
I siger ikke en lyd!
Hun så på linnedskabet.
Jeg ledte det igennem, da jeg kiggede efter din notesbog.
Jeg kigger igen. Du holder vagt.
Udmærket.
- Hvor er Fizzie? - Så du hende ikke på trappen?
Se!
Vi må udforske det.
Lad mig. Jeg er højest.
Bank på det.
Tilbage fra de døde.
Lad være.
- Det er dine værker! - Mine værker?
Hvad er jeg?
Jeg er kun en fattig købmand! Et stykke udueligt mekanisk legetøj!
Jeg stolede på dig.
Og det er takken.
Du er ondskabsfuld.
Ond.
Jeg må hellere gå ind igen.
Okay.
Tak.
For filmen i dag.
Det var en gave.
Det må De undskylde.
Kender du den bog?
Min far og jeg læste den sammen.
Jeg ville have givet den til min gudsøn.
Men nu tror jeg,
at jeg vil give den til dig i stedet for, monsieur Cabret.
Må jeg få en kop til?
Den skal lige brygge færdig.
Kaffe er som alt andet her i livet. Man må vente på det rette øjeblik.
Hvis bare vi vidste, hvornår det øjeblik var inde.
Gustave, dog. Mand dig nu lidt op og hils på hende.
Kom så. Vis mig dit flotteste smil.
Dit flotteste smil, sagde jeg.
Det er smukt!
Strålende.
Tak.
Mademoiselle Lisette.
Må jeg byde Dem en herlig aften?
- Hr. stationsforstander. - Ja...
Sikke nogle yndige buketter.
Tak skal De have.
De er fra Gourdon.
De fragtes med nattoget, så de er helt friske.
Gourdon...
...en vidunderlig egn.
Hårdfør!
Vejret... Køerne, der brøler.
Perfekt udviklede yvere.
Ja.
Lugter de?
Lugter blomsterne?
Ja, en lille smule. Lugt selv efter.
Jeg blev såret under krigen. Det kan aldrig læges.
Godaften, mademoiselle.
Jeg mistede min bror.
Hvor?
Verdun.
Hav en god aften, hr. stationsforstander.
Hav en rigtig god aften, mademoiselle Lisette.
Filmakademiets bibliotek.
Hvabehar?
Filmakademiets bibliotek.
Dér vil du finde alt, hvad du har brug for at vide om film.
Anden etage, fjerde række, tredje reol.
Øverste hylde.
Drømmenes opfindelse.
Af René Tabard.
Historien om verdens første film.
"I 1895 blev en af de første film i historien vist.
Den hed Et tog ankommer til banegården
og handlede kun om et tog, der ankom til en banegård."
"Da toget kom farende mod lærredet,
skreg publikum, fordi de troede,
at de var i fare for at blive kørt over.
Ingen havde nogensinde set noget lignende."
"Ingen havde nogensinde set noget lignende."
"Det, der begyndte som en kuriositet, voksede sig større,
da filmmagerne indså,
at de kunne skabe historier med det nye medium."
"Filmmageren... Georges Méliès...
...var en af de første, der opdagede at...
...film havde evnen til...
...at indfange drømme."
"De tidligste films store pioner døde under...
...verdenskrigen."
Døde?
- Krigen? - Er I interesserede i Méliès?
Ja.
Det er altså tilladt.
Er det?
Han er min gudfar.
Og han lever i bedste velgående.
Det er ikke muligt.
Jeg forsikrer Dem om, at det er sandt.
Hvorfor skulle jeg tro på jer?
Fordi...
Fordi det er sandt.
Er Méliès i live?
Kom her.
Din gudfar er min store lidenskab.
Han var en stor filmmager.
Her arbejder han i sit studie.
Her er en løbeseddel fra hans forestilling.
Her er det store mystiske krystalur,
lavet af hans mentor, Robert Houdin.
Og det her er et af hans kameraer.
- Var han tryllekunstner? - Ja, han begyndte på scenen.
Hvordan begyndte han at lave film?
Det er der ingen, der ved.
Se, hvor glad han ser ud.
Professor Tabard? Kunne De måske...
...have lyst til at møde ham?
Jeg har faktisk mødt ham.
Min bror byggede kulisser til Méliès.
En dag tog han mig med hen til studiet.
Det var som taget ud af en drøm.
Hele bygningen var af glas,
for at der kunne komme lys nok ind under optagelserne,
men i mine øjne var det intet mindre end et fortryllet slot.
Et glaspalads.
Mere lys.
Åbn spjældene.
Væk fra sættet. Alle undtagen skuespillerne.
Skuespillerne til sættet.
Hummeren skyggede for havfruen.
Hvis det sker igen, så råb "blokeret".
Hvis du nogensinde har tænkt på, hvor dine drømme kommer fra...
...så se dig omkring.
Det er her, de bliver til.
Mine damer og herrer. Solen går snart ned!
Riddere og hummere, på plads.
Havfruer, på plads. Værsgo!
Han drejede over fem hundrede film.
Han var meget populær på den tid.
Hvorfor holdt han op?
Indtil i dag troede jeg, at han var død under krigen.
Ligesom så mange andre.
Må vi se nogle af hans film?
Gid I kunne.
Men tiden har ikke været nådig over for de gamle film.
Det her er den eneste, som vi kender til, der har overlevet.
Ud af hundreder er der én tilbage.
Den er stadig...
...et mesterværk.
Tabard må vise papa Georges filmen.
Så ser han, at han ikke er glemt.
Skal jeg ikke sige det til mama Jeanne?
Nej, det skal være en overraskelse. Ligesom en tryllekunst.
Vi har brug for... Elegance!
Elegance.
Flot!
Monsieur Claude?
Er De deroppe?
Monsieur Claude, er det Dem?
Hold fast på værktøjet, kluntede klodsmajor!
De er ellers god nok til at holde på en flaske.
Er De beruset?
Har De set dybt i vinflasken? Fulderik! Er De fuld?
Han er vist gået omkuld.
Store fæhoved!
De kunne have ramt et barn!
Hvad har vi her?
Jules Verne! Jamen dog.
- Han er yderst kendt i Frankrig. - En af vore ypperste forfattere.
Labisse gav mig en bog forleden.
Det gør han altid. Han giver bøgerne et godt hjem.
Det kalder han det.
Han har en... vigtig funktion.
Hvad mener du?
Alt har en funktion. Selv maskiner.
Ure viser tiden, og tog fører en steder hen.
De gør det, som de er skabt til.
Ligesom monsieur Labisse.
Måske er det derfor, ødelagte maskiner gør mig så trist.
De kan ikke gøre det, de er skabt til.
Måske er det også sådan med mennesker.
Hvis man mister sin funktion, går man ligesom i stykker.
Ligesom papa Georges.
Måske kan vi reparere ham.
Er det din funktion? At reparere ting.
Det ved jeg ikke.
Det var det, min far gjorde.
Gad vide, hvad min funktion er.
Jeg ved det ikke.
Hvis jeg havde kendt mine forældre...
...havde jeg måske vidst det.
Kom med.
Lige da min far var død, gik jeg tit herop.
Jeg forestillede mig, at hele verden var én stor maskine.
Maskiner har ingen overflødige dele.
De har nøjagtigt det antal dele, de behøver.
Jeg tænkte, at hvis verden er én stor maskine...
...så kunne jeg ikke være en overflødig del.
Der er en grund til, at jeg er her.
Og så må der også være en grund til, at du er her.
Gem dig!
Jeg kommer med Tabard i morgen klokken 19.
Hold tæt.
Er du sikker på det her?
Ikke rigtig.
Men jeg tror, at det er den eneste måde, vi kan...
Reparere ham.
CABRET & SØN URMAGER
Der går en dreng på sporet!
Af vejen!
Stands!
Flyt dig!
Væk!
Pas på!
Godmorgen.
Ja, han arbejder her. En stor og grov mand.
I Seinen?
Død? Er De sikker på det?
Nej, han har ingen slægtninge.
Tak skal De have. Jeg pakker hans ejendele.
Mange tak.
Hvis han er død...
...hvem er det så, der har trukket urene op?
- Godaften. - Denne vej, hr.
Nu skal jeg.
Sikke en overraskelse! Kom indenfor. Kom ind.
Isabelle, hvad skal det her betyde?
Du må ikke blive vred, mama.
Den unge mand er ikke velkommen her.
Vi har opdaget, hvem papa Georges er.
Jeg beklager dybt, madame. Jeg troede, at vi var ventet.
Jeg går straks og kommer tilbage på Deres bud.
Tal sagte.
Min mand sover. Han har ikke været rask, siden...
Mama, du må ikke sende dem væk.
Jeg vil ikke trænge mig på,
men hvis det her bliver den eneste gang, vi mødes,
så lad mig udtrykke
den taknemlighed, jeg skylder Deres mand.
Jeg så alle hans film som dreng.
De inspirerede mig.
Deres mand er en stor kunstner.
Det glæder mig, at De husker min mands film med så stor ømhed.
Men han er så skrøbelig nu.
Det smerter ham at mindes fortiden.
Så går vi nu, madame.
Jeg håber, at De vil tilgive, at jeg siger det her.
De er stadig lige så smuk, som De var i filmene.
- Mama? - Var De med i filmene?
Hun var med i næsten alle hans film.
Har du været skuespillerinde?
Det er længe siden, børn.
Tiden var en anden.
Jeg var en anden.
Kunne De tænke Dem at se hende igen?
Vi har en film.
En af Georges' film?
Det er umuligt. De er væk.
Må vi vise Dem den?
- Må vi ikke nok? - Åh jo, mama.
Så skal vi skynde os.
Du har været en rigtig filmskuespillerinde!
- Hvor romantisk! - Sådan var det ikke.
Vi var ikke filmstjerner, som de er i dag.
Men vi havde det nu sjovt.
Madame Méliès?
Den er i farver!
Ja da. Vi farvelagde filmen.
Vi malede den i hånden billede for billede.
Det er jo dig!
Ja.
Smukt.
Hvor var du smuk.
Det er hun stadig.
Jeg ville kunne genkende lyden af en filmfremviser hvor som helst.
Georges...
...du har prøvet at glemme fortiden så længe.
Det har ikke bragt dig andet end sorg.
Måske er det på tide at huske den.
Vil du høre om det?
Ja.
Ligesom dig...
...elskede jeg at reparere ting.
Jeg begyndte som tryllekunstner.
Mama Jeanne var min assistent.
Vi havde stor succes. Vi havde endda vores eget teater.
Men jeg puslede altid med mekanik.
Jeg havde mit eget værksted, hvor jeg opfandt nye illusioner.
Engang byggede jeg endda en mekanisk mand.
Han var noget ganske særligt.
Jeg lagde mit hjerte og sjæl i ham.
Så en aften besøgte mama Jeanne og jeg et omrejsende cirkus.
På vej forbi forlystelsesteltene fik jeg øje på noget.
Noget ejendommeligt. Noget vidunderligt.
Det her vil forfærde Dem,
mine damer og herrer. Vi har bevægelige billeder.
Brødrene Lumière havde opfundet filmen.
Jeg blev forelsket i opfindelsen. Jeg måtte have del i den!
Det var en ny slags magi!
Jeg bad brødrene om at sælge mig et kamera, men de afslog.
De mente, at film var en forbigående grille
uden fremtid. Sagde de da.
Så jeg byggede mit eget kamera med dele fra den mekaniske mand.
Jeg måtte tage del i det nye mirakel.
Vi satte alt ind på det. Vi solgte teatret og alt, hvad vi ejede
for at bygge vores eget filmstudie.
Klar?
Så begyndte det store eventyr.
Kun skuespillere på sættet, tak.
Jamen dog! Jeg er vild med den farve, Mel.
Den æder lyset.
Jeg skrev, designede, instruerede og spillede med i hundredvis af film.
Så er jeg klar.
Godt.
Gør trissen og røgen klar.
Stop! Giv mig lige et øjeblik! Den var god nok før.
Benny? Vi må snakke sammen.
Skub dragen tilbage!
Træk til i det venstre reb,
så hovedet kommer højere op.
Stik under bugen.
Udmærket.
God koreografi. Tak, mine herrer.
Indtag jeres pladser!
Værsgo!
Udmærket. Træk den tilbage.
Giv den så nådestødet, riddere!
Kom så, mænd. Angrib!
Stik og stød så til!
Godt.
Godt, riddere. Klar til angreb.
Riddere...
...tre, to, en, stop!
Tak til skeletterne.
Ind med pyroteknikerne. Ridderne står stille.
Stå stille. Vent på signalet.
Tre, to, en... Værsgo!
Tryllekunster og illusioner blev min specialitet.
Fantasiens verden.
Min smukke kone var min muse og min stjerne.
Vi kunne ikke blive lykkeligere.
Værsgo!
Vi troede aldrig, det ville ende.
Hvordan kunne det det?
Men så kom krigen.
Ungdommen og håbet gik til grunde.
Verden havde ikke tid til tryllekunster og film.
De tilbagevendte, som havde set virkeligheden,
fandt filmene kedelige.
Smagen havde ændret sig. Men det havde jeg ikke.
Ingen ville have mine film mere.
Jeg kunne ikke betale skuespillerne eller holde forretningen kørende.
Snart forfaldt mit fortryllede slot.
Alt var tabt.
En aften brændte jeg fortvivlet alle de gamle kulisser og kostumer.
Jeg måtte sælge filmene til et firma,
der smeltede dem om til kemikalier.
Kemikalierne blev brugt til fremstilling af skohæle.
Med pengene, jeg tjente på at sælge mine film, købte jeg legetøjsboden.
Og der har jeg været lige siden.
Det eneste, jeg ikke kunne destruere, var min elskede mekaniske mand.
Jeg gav ham til et museum og håbede, at han kunne få et hjem dér.
Men de udstillede ham aldrig, og så brændte museet ned.
Det er alt sammen væk nu. Alt, hvad jeg har lavet.
Der er kun aske og falmede filmstriber tilbage.
Jeg har draget én lære af mit liv, Hugo.
Og det var en uventet en af slagsen.
Det ender kun lykkeligt i filmene.
Jeg er straks tilbage.
Lad så være! Du skal ikke skræmme monsieur Frick.
Hvad er dog det?
Ih, du milde!
Så du det?
Vær modig.
Monsieur Frick, jeg er ganske målløs.
Godaften.
Der er sket noget foruroligende.
- Hvad? - Kender De monsieur Claude?
Han er fundet død.
Monsieur Claude?
Han vil derfor ikke længere trække urene op.
Har du fået dig en lille ven?
- Goddag. - Goddag.
Monsieur Claude er død.
Hvad? Hvorfor?
Hvad er der sket?
Man har fundet hans lig i Seinen.
Han har åbenbart ligget der længe.
Det overrasker mig nu ikke.
Han var en førsteklasses fulderik.
Ja, han var dranker.
- Det vil jeg nu ikke sige. - Det var han da!
Gå med jer!
Han kunne have tømt Seinen.
Jeg kan huske, at han engang gik rundt i en rus sammen med en lille, ækel...
Stands!
- Slip mig! - Troede du, at du kunne slippe?
- Gustave, vær nu lidt rar. - Hjælp mig!
Vær nu sød.
Han har saboteret stedet længe nok.
- Hvad har han gjort? - Slip mig!
Ind på kontoret!
Jeg er nødt til at gå!
Ikke før dine forældre er fundet.
Jeg har ingen!
Så er det af sted til børnehjemmet.
Du skal nok lære noget derinde. Det gjorde jeg.
Jeg lærte at adlyde og holde mig for mig selv
og overleve uden en familie.
Man har ikke brug for en familie!
Politihovedkvarteret, syvende arrondissement.
Ja, det er mig igen. Endnu en forældreløs.
Ja, det har været en travl uge.
Ulovlig indtrængen, tyveri, rapseri, henkastning af affald, ophængning.
Løsgængeri, leg... Det er lige meget.
Kom bare og hent ham.
Hvordan går det?
Hun er altså kommet hjem?
Mener du, at barnet er dit? Fortræffeligt.
Det finder du nok ud af om syv måneder.
Om forladelse. Til marts? Jeg skal prøve at komme.
Jeg planlægger sjældent så langt frem i tiden.
Er du sikker?
Jeg er da beæret,
men er det nu også passende at gøre mig til gudfar?
Øjeblik!
Maximilian!
Gør plads!
Gå væk!
Find ham, Maximilian!
Du kan ikke slippe væk!
Der er ingen gemmesteder deroppe, knægt!
307, 308, 309...
Maximilian! Han er gået den anden vej. Kom!
Du der!
Forsvind!
Jeg fik dig!
Der står en dreng på skinnerne!
Af banen!
Flyt jer! Til side!
Hvad i alverden tænkte du på? Er du såret?
Kom så!
Til side. Pas på.
Børnehjemmet må tage sig af dig.
- Jeg hører ikke til der! - Hvor så?
Et barn må høre til et sted.
Hør nu på mig!
De forstår det ikke! Slip mig fri!
Jeg forstår ikke, hvorfor min far døde,
eller hvorfor jeg er alene.
Det her er min eneste chance for at fungere.
Det burde De kunne forstå!
Det gør jeg!
Det gør jeg.
Monsieur.
Det barn tilhører mig.
Undskyld. Han er gået itu.
Nej, det er han ikke.
Han virkede perfekt!
Højtærede publikum. Jeg er stolt af
at byde velkommen til denne gallaforestilling,
som hylder Georges Méliès' liv og arbejde.
I mange år mente man, at de fleste af hans film var gået tabt.
Selv monsieur Méliès troede det.
Men vi satte en efterforskning i gang.
Vi har gennemsøgt bokse, private samlinger,
lader og katakomber.
Vores arbejde blev belønnet med gamle negativer,
kasser med fotografier, og kufferter fulde af halvt opløste film,
som vi var i stand til at redde.
Vi har nu over 80 film af Georges Méliès.
I aften er skaberen af dem
og nyeste medlem af Filmakademiet
til stede for at dele dem med Dem.
Mine damer og herrer...
...jeg...
Jeg står her i aften...
på grund af en meget modig ung mand...
...som så en nedbrudt maskine.
Og mod alle odds... reparerede han den.
Det er den mest hjertevarme tryllekunst,
jeg nogensinde har set.
Og nu, mine venner...
Jeg henvender mig til jer som det, I i sandhed er:
Troldmænd. Havfruer.
Opdagelsesrejsende og eventyrere. Magikere.
Kom og drøm sammen med mig.
Enhver granskning af filmhistorien må begynde med
piktogrammerne af hulemalerierne i Niaux.
Jeg har en bog om, hvordan man bliver venner med hunde.
Hvad med noget om hundekærlighed?
De har vist en ræv bag øret.
Det er drengen, der har lavet det. Det knirker slet ikke.
Husk nu smilet, min ven.
Hvilket et af dem? Jeg kan tre slags.
Tag det roligt. Nu er jeg en fuldt ud funktionsdygtig mand. Ikke, skat?
Vælg et kort. Så er det oppe i luften.
- Er det dit kort? - Ja.
Jeg mødte engang en dreng ved navn Hugo Cabret.
Han boede på en banegård.
"Hvorfor boede han på en banegård?" Det er et godt spørgsmål.
Det er det, bogen her skal handle om.
Og om, hvordan denne enestående unge mand
fortvivlet ledte efter en hemmelig besked fra sin far.
Og om, hvordan den besked kastede lys på hans vej.
Hele vejen hjem.
DANISH