De-a lungul anilor, am fost cunoscut sub multe nume.
Motanul Malefic, Amorezul cu Blăniță...
Chupacabra, Neastâmpăratul Viclean...
și Asasinul Roșcovan.
Însă, pentru majoritatea, sunt Motanul Încălțat!
Proscrisul...
N-o să te uit niciodată, Margarita...
Adică... Rosa. Scuze. Eu mai bine plec.
N-o să poți fugi pe vecie, Motanule Încălțat!
Ce pot să spun? Am fost un motan obraznic...
un simplu fugar de lege, rătăcind aievea,
în căutarea unei căi de a-mi reabilita numele.
MOTANUL ÎNCĂLȚAT
Și avea să mi se acorde șansa în această noapte fatidică.
FESTIVALUL FOCULUI
ȘI AL PUIULUI
Pis-pis!
Raul!
Ia uite ce-a adus pisica. Dar stai așa, chiar aia-i pisica!
Idiotule...
Un pahar cu lapte, te rog.
Ce cauți tu aici, seno? Ți-ai pierdut ghemul de ață?
Tare amuzant!
Vine imediat lăpticul!
Eu nu caut necazuri.
Sunt doar un sărman motan care-și caută următoarea masă.
Poate dvs, domnilor, m-ați putea ajuta să găsesc o pradă ușoară.
Singurul lucru pe care-l găsești astă-seară e necazul, Motanule Încălțat.
Poate că, dacă unul dintre noi ar dezvălui oamenilor legii
că ești în oraș, am putea împărți recompensa.
Ați înfuriat motanul... N-ați vrea să-i stârniți mânia!
Biserica Sfântul Mihail tocmai a expus o statuie din aur,
Fecioara din Guadalupe.
Eu nu prăduiesc bisericile!
S-au donat candelabre de argint la orfelinatul de băieți.
Te-ar prinde de minune!
Eu nu fur de la orfani!
- Ce zici de Jack și Jill? - Tu ești nebun?!
Ce-a spus?
Ucigașii proscriși Jack și Jill au pus mâna pe Boabele Fermecate.
Nu-ndrăzni să glumești cu mine despre Boabele Fermecate!
Le-am căutat jumătate din viață. Nu există așa ceva.
Ba nu, motanule... Le-am văzut cu ochii noștri!
Iată boabele descrise în legendă...
Ele cresc pe Tărâmul Uriașilor și al gâștei de aur.
Gâsca de Aur...
O asemenea pradă te-ar putea aranja pe viață.
Pe toate cele nouă vieți. Arată-i ouăle de aur!
Nu!
Să-mi fie cu iertare, domnule, dar deja mi-ai arătat destule.
Numai o pisică ce-și dorește să moară ar fura Boabele de la Jack și Jill.
Singura mea dorință e să-mi plătesc o veche datorie.
Asta e șansa mea.
Acum...
unde-i găsesc pe acești Jack și Jill?
Îmi pare rău, dar nu avem camere.
Cred că tocmai s-a eliberat una.
Am dori un mic-dejun îmbelșugat din partea casei.
Și nici să nu te gândești să uiți de brioșe!
Domnul și doamna Jack și Jill.
Nu avem destule brioșe!
- Jill, m-am gândit... - Ia să te aud!
Eu... După ce scăpăm de afacerea asta cu Boabele Fermecate
și ne lăfăim în ouă de aur minunate...
Continuă.
Mă gândeam s-o lăsăm mai moale cu tâlhăriile și crimele.
E distractiv, dar...
eu vreau un copil.
- Ce fel de copil, Jack? - Un copil al nostru, Jill.
O să-l creștem sălbatic, ca pe-o veveriță_bc sau ceva.
Sfântă măiculiță... Chiar există!
De când ai căzut de pe dealul ăla și te-ai lovit la tărtăcuță,
înșiri numai nebunii.
N-ar strica să mai avem un țintaș ascuns în tufișuri.
Alo, licheao!
Dacă e să fie fată, o să aibă puternicul tău...
Nu!
Tu, tu... rămâi pe loc!
Jack, cum să călăresc și să trag cu pușca cu odrasla după mine?
S-au inventat rucsacurile. După părerea mea, Jill...
Boabele alea sunt ale mele!
Pe mine?
Tu, să-mi sucești gâtul mie?
Tu, să-mi sucești gâtul mie?!
Căutați ceva?
Nu.
No hablo ingles.
O să plătești pentru asta!
Chupacabra!
- Chupacabra! - Tu ești nebună, femeie!
Boabele alea fermecate erau prada mea.
Mi-ai ratat șansa de-a obține ouăle de aur, mi amigo.
Pregătește-ți lăbuțele de bătaie!
LUPTĂ ÎN PAȘI DE DANS Marți seară.
Prea bine...
Dacă tot ne luptăm în pași de dans,
te provoc să ne-ntrecem în dans până-n ghearele morții!
Cum îndrăznești să te spargi în scheme de dans în fața mea?!
Nu ți-e frică de mine?
Teme-te de mine dacă ai curaj!
M-ai lovit în cap cu o chitară?
Ești... femeie?!
Ce amator...
Senorit, așteaptă!
Permite-mi să-ți cumpăr un lapte! Eu sunt un amant, nu... bătăuș.
Alo? Te ascunzi de mine?
Și mie-mi place să mă joc. Simt în tine un spirit îngemănat.
Simt un miros... familiar.
Ceva... periculos.
Ceva... ce miroase-a mic dejun.
A trecut multă vreme, frate.
Ou afurisit!
Hopa Alexandru Mitică...
Cum de îndrăznești să mi te arăți la față?
Știu că ești furios, ai tot dreptul.
Dar mă bucur să te văd, Motanule!
Ți-ai tras cizme noi?
Nu! Purtam aceleași cizme când m-ai trădat.
Eu te-am trădat pe tine?!
Tu m-ai abandonat sfărâmat în bucăți pe-un pod, înconjurat de soldați.
S-a scris și-un cântec despre asta.
Și cum am ajuns noi pe podul ăla din capul locului?
Eram frați, iar frații își poartă de grijă, nu...
Mitică.
Nu uita de ce suntem aici.
Trebuia să-mi fi dat seama...
Eram pe cale să-nșfac Boabele Fermecate, iar tu ai trimis-o...
pe diavolița asta atrăgătoare să-și bage coada!
Ești ca un blestem în viața mea!
Așteaptă și ascultă-mă puțin.
Da, eu i-am spus lui Pisi să te aducă aici,
dar ea nu-i o hoață ordinară.
Ea e Pisi Pernuțe-Moi. Are cea mai catifelată atingere din Spania.
E cam înalt tocul pentru un bărbat, nu crezi?
Cu abilitatea lui Pisi, înălțimea ta și istețimea mea,
avem șanse de izbândă.
Motanule, fii serios!
Tu știi cel mai bine că nimeni n-a prădat Castelul Uriașilor
și a apucat să spună povestea.
Dacă vrei să supraviețuiești, ai nevoie de-un plan...
iar eu am cercetat problema toată viața mea.
Știi prea bine!
Hai... să fim cinstiți.
Fără mine, nici nu știi unde să plantezi boabele, Motanule.
Dar Jack și Jill știu și sunt pe drum!
Ne ducem după Nelegiuiții Vrejului de Fasole
și ne întoarcem legende!
Ce spui? Batem palma?
Nu... Nu mai repet greșeala.
Îmi pare rău! Cât ții supărarea-n tine?
Au trecut șapte ani!
Asta-nseamnă vreo 35 de ani de pisică!
Ai nevoie de mine!
Iar eu am nevoie de tine, Motanule...
Motanule! Ai idee ce pățesc ouăle în închisoarea San Ricardo?
Ascultă la mine, prietene... Nu se termină prea frumos.
Adios, Hopa Mitică!
Nu-i deloc bine!
Stai liniștit, rezolv eu problema. Știu cum să-l lingușesc.
Ce poveste tristă,
presărată cu minciuni sucite și miros de mă apucă greața!
Ar trebui să te sparg...
Ia uite ce-am găsit eu!
Cineva și-a uitat banii!
Ești periculoasă...
Mitică spune că-ți place pericolul.
Gândește-te în câte belele am putea intra împreună...
Doar noi doi, împreună,
am putea fura o grămadă de ouă de aur.
- Plus că... îmi ești dator. - Eu îți sunt dator ție?
- M-ai lovit cu chitara-n cap. - Regret incidentul cu chitara.
Bine, te iert. Așadar... te bagi?
Există doar o mică și neînsemnată problemă.
- Și anume? - Tu lucrezi... pentru Ou!
Fii serios, Motanule!
Ce s-a întâmplat așa de grav între tine și Mitică?
Mă tem că, între mine și Mitică, cicatricile sunt prea adânci.
Totul a început cu multă vreme în urmă...
Nu, chiar nu-i nevoie să-mi spui toată povestea vieții tale, te rog!
Mai bine stai jos.
- E o perioadă destul de... dureroasă. - Bun, acum începe distracția!
În acel an, ploaia nu se îndura să pice...
Vântul bătea năprasnic, iar coșul era mic.
Zilele se scurgeau cu repeziciune
pentru un motănel flămând, fără lapte, mămică sau cutie cu nisip.
Asta, până am ajuns la un cămin pentru orfani.
Numele ei era Imelda.
Asemeni unei mame, m-a apropiat de inima ei
și m-a îngrijit ca pe propriul prunc.
Tăcere...
Liniște!
Era un înger plin de bunătate...
Liniște!
De cele mai multe ori.
Aș dori să vă prezint un nou băiat.
E-n regulă, micuțule. Arată-te.
Haide...
- Atunci l-am cunoscut pe... - Hopa Alexandru Mitică.
Alo, Mustăciosule! Șezi pe scaunul Băiatului Albastru.
Haide! E nevoie să faci asta?
Ce-ar fi să te legi de cineva pe mărimea ta?
Cine te-a întrebat pe tine, Micule-Dejun?
Nu uita ce spune Imelda, Băiatule Albastru:
Dacă simți că mintea ți-o ia razna, sufli în cornet în loc.
- Haideți să-l învârtim! - Vă rog, nu mă învârtiți!
Nu mă învârtiți iar! O să vomit!
Deși îmi furase boabele de fasole, Oul îmi luase apărarea.
Atunci, am hotărât să-i apăr spatele mereu.
A fost impresionant! Mersi!
Alo, Oule!
Ceva în legătură cu Oul ăsta mic și ciudat mă intriga...
Tu erai...
Strâng boabe de luni întregi.
Niciodată nu știi când îți surâde norocul, mă-nțelegi?
Boabe de fasole fermecate, asta sunt...
Bună!
O să le spui celorlalți copii că, mai nou, cred în magie?
Asta ai de gând să faci?
Nu? Cum te cheamă?
Văd că tu nu prea vorbești.
Cred c-o să-ți spun Sclipiciosul!
Mustăciosul?
Zoltar!
Ce spui de Motan?
Mintea lui Mitică deborda de imaginație și invenții!
Cât să fie până jos? 15 metri?
Am pornit. Împinge-mă...
Zbor!
Îmi vorbea despre legende și aventuri cum nici în visele mele nu-mi imaginam.
Când voi găsi Boabele alea Fermecate, vor crește de-a dreptul către nori,
unde un teribil și temut uriaș își păzește cea mai mare comoară.
Gâsca de Aur...
Un singur ou de aur de-al ei mi-ar ajunge o viață întreagă.
E destinul meu, Motanule.
Nu pot să-ți explic exact, dar simt că aparțin acelui loc.
E stânjenitor...
Eu visez de unul singur aici?
Ai putea și tu să faci pe ancora aici, să mă ții cu picioarele pe pământ.
Ce faci? Asta-i tare...
Chestia pe care-o faci cu ochii e de-a dreptul splendidă.
Bun! Stai să cuget eu un pic...
E de-a dreptul o nebunie, dar mă gândesc la un parteneriat.
Dar trebuie să știu un singur lucru.
- Te poți dedica total? - Da. Mă pot dedica total.
Deci poți vorbi.
Mă ajuți să mă ridic?
Prima regulă a clubului: Nu vorbești despre club.
A doua regulă a clubului:
Nu vorbești despre club.
- Ești gata? - Sunt gata.
Începând cu această zi, să se știe:
Niciodată singuri, pe vecie împreună!
- Mitică și Motanul... - Frați de cruce pe vecie!
Și, din acel moment,
am pornit în minunata aventură de-a găsi Boabele Fermecate.
Ajută-mă!
Deghizează-mă!
Mitică era cu planurile...
- Sfinte Dumnezeule! - Nici nu l-am văzut!
Mă doare tare!
Iar eu eram cu acțiunea.
Avem boabe de fasole roșie, verde, avem boabe de cafea, boabe de lămâie,
dar nicio Boabă Fermecată.
- Vrei o boabă de jeleu? - Da, mersi.
Găsirea lor însemna totul pentru noi.
Uit mereu cea mai importantă chestie.
Suntem noi doi, Motanule.
Noi doi...
Dar nu le-am găsit niciodată.
Și pe măsura ce-au trecut anii, căutarea Boabelor Fermecate
aducea din ce în ce mai mult cu un vis de copil.
Ca adolescenți, eu și Mitică ne-o căutam cu lumânarea.
Deseori, și primeam ce căutam.
E a treia oară pe luna asta, Imelda. Data viitoare, îi bag la-nchisoare.
Dar sunt doar niște copii...
Sunt niște hoți!
Sunteți mai buni de atât. Eu cred în voi din tot sufletul meu.
Vă rog să nu mă dezamăgiți.
Urăsc locul ăsta! De-abia aștept să plecăm de aici!
Zvârle și tu o piatră, o să te simți mai bine.
Vai de mine! Ar trebui s-o tulim.
Din instinct, am reacționat!
- A salvat-o pe mama Comandantului! - A salvat-o pe mama Comandantului!
Tu ai salvat-o pe mama mea!
Să trăiască El Motanul.
Senor Motanul e un erou!
Azi, a făcut dovada curajului său!
Nici nu bănuiam că acel moment avea să-mi schimbe întreaga viață.
Ăștia-s pentru mine, băiatul meu.
Să-i porți ca pe-un simbol al onoarei și dreptății.
Te voi face mândră de mine, mamă.
Deja ai făcut-o, Motanul meu Încălțat.
A fost ciudat să port cizme de motan,
dar arătam bine în ele!
Și pe măsură ce calea mea a devenit tot mai luminată,
calea lui Mitică a devenit tot mai întunecată.
Mulțumesc, Comandante!
Fii mai atent cu cine te întovărășești.
Știu, n-ar fi trebuit să-ncerc să fac ceva fără tine.
Nu mai furi acadele, Mitică. Treaba devine serioasă.
Ai dreptate! Trebuie să fim mai isteți.
Uite! Trebuie să gândim la scară mai mare.
L-am pândit pe argintar și e planul perfect!
Am putea intra și ieși în maximum 50 de secunde!
Ascunde chestia aia!
Asta-i casa noastră! Oamenii ăștia nu ne-au făcut nimic!
Casa noastră? Gata, m-am prins!
Ai primit niște cizme de fițe și nu te mai uiți la mine?
- Nu-i adevărat! - Nu ne-am născut aici. Suntem orfani.
- Ne avem doar unul pe celălalt, da? - Suntem mai buni de atât.
- Dar suntem parteneri. - Suntem frați!
Dar eu nu mă mai ocup de furtișaguri!
Dar Mitică nu voia să renunțe cu una, cu două.
Am intrat în belele, Motanule!
E-un băiat dintr-o gașcă căruia-i datorez niște bani.
Vin după mine, ajută-mă să sar peste zidul ăsta!
Trebuie să plecăm! Ajută-mă să sar! Repede!
BANCA SAN RICARDO
Gata, am luat totul! Am reușit! Dă-i bice!
- Cum de-ai putut să-mi faci asta? - Ți-am făcut un bine!
- Acum, putem pleca din locul ăsta! - Sunt banii oamenilor!
E toată agoniseala lor!
- Ai dezonorat cizmele alea! - Comandante, vă rog! Vă pot explica!
Arestați-i!
Grăbește-te! Mergi spre pod!
- M-ai păcălit! - Trebuia! N-am avut de ales!
Mama...
Micuțule!
Ai grijă!
Nu...
Motanule! Nu mă pot ridica! Ajută-mă, nu mă pot ridica!
Stați pe loc!
- Motanule, salvează-mă! - Salvează-te singur!
Am pierdut tot ce-mi era mai drag în acea zi.
Pe fratele meu, onoarea, casa...
Nu mă puteam gândi decât la dezamăgirea din ochii mamei mele.
Și, de-atunci, sunt numai pe fugă.
Oul m-a trădat!
Minciunile lui m-au făcut să pierd totul.
Sunt trează!
Crezi că eu nu vreau să-ndrept greșelile trecutului?
Nu pot să cobor.
O zi nu trece fără să mă gândesc la ce-am pierdut.
Mi-am pierdut cel mai bun prieten...
Pe singurul meu prieten.
Și acum înțeleg! Devenisem lacom, disperat și te-am dezamăgit.
M-am dezamăgit și pe mine...
Motanule, nu-ți cer decât să-mi dai o a doua șansă.
Dă-mi șansa asta și te voi ajuta să i-o plătești lui San Ricardo.
Te rog, Motanule, lasă-mă să-ți arăt ce-a însemnat prietenia noastră pentru mine.
- Te ajut. - Minunat!
Voi face asta pentru mama mea și pentru San Ricardo.
Nu pentru tine.
Nu suntem parteneri și nu suntem nici prieteni.
Bine. Îți promit că, de data asta, nu te voi dezamăgi.
Da! Cred că ne-am refăcut Clubul Boabelor!
- Sper să meargă planul ăsta. - Să-ți faci griji doar de rolul tău.
Să n-o dai în bară!
- Ce vrei? - Iar porți masca asta?
N-am nevoie de sfaturi despre modă din partea dlui Cizme Prăfuite.
Haide, Motanule! Acum!
Ceasurile noastre biologice nu stau pe loc, draga mea.
Trebuie să vedem imaginea de ansamblu.
Care-i problema?
Auzi? Am muncit mult ca să am un asemenea corp.
Arăt bine și n-am de gând să irosesc așa ceva.
- Ce vrei? - Uite!
O să începem cu pași mărunți. Prefă-te că...
Excelent!
N-am timp să stau acasă printre scutece și șosețele.
Nici nu trebuie. Eu voi fi tatăl casnic.
Avem zece godănași înfometați în spate.
Poți exersa pe ei. Oprește aici și dă-le de mâncare!
Hamhock cel mic...
Trebuie să te grăbești!
Tare drăgălaș mai e...
- De ce nu-ți folosești ghearele? - Nu-ți mai tace gura? Mai am puțin!
- Folosește-ți ghearele! - Gura!
- Ghearele! - Nu am gheare, bine?!
Tu nu l-ai auzit pe Hamhock?
Înapoi la somnicel, godănaș grăsunel...
Tu ai grijă de ei.
Pernuțe Moi.
Ei bine...
Bine v-am găsit, Boabe de Fasole din poveste!
Să plecăm!
Ia te uită pe cine-avem noi aici!
- Voi v-ați de copilașul nostru! - Și mi-ați luat Boabele!
Ia de-aici!
O să plătești pentru asta, pisică!
Dă-i semnal Oului!
Da!
- E bine! - Gata?
Fii pregătit... dă-i drumul!
Gata, pisico! Dă-mi Boabele alea!
E adevărat că pisicile cad mereu în picioare?
Nu! E doar un zvon lansat de câini!
Hai să aflăm, atunci!
Ți-am spus că nu te voi dezamăgi!
Credeți că s-a terminat?!
Asta a fost chiar aproape!
Acum!
Trebuie doar să ajungem până la pod!
Țineți-vă bine!
Mitică, nu e niciun pod! - Ai încredere în mine.
Mitică!
O să murim!
- Urăsc pisicile. - Asta înseamnă război!
Castelul Uriașilor, sosim!
Recunosc că Oul a avut dreptate. A fost o muncă-n echipă.
Echipa lui Mitică a avut ghearele ei...
Adică cusururile ei, asta am vrut să spun.
Nu gheare, că doar el nu-i pisică.
Nu că ar fi ceva rău cu...
- Nu vreau să vorbesc despre asta! - Am priceput.
Ar trebui să fim aproape.
Fiți cu ochii pe orice nor ciudat.
Mi se spune Pisi Pernuțe-Moi
pentru că pot fura orice cu ochii închiși fără să-ți dai seama c-am umblat acolo.
Pisi...
Nu ești așa de bună precum se spune.
Ești mai bună!
Îți voi respecta secretul.
Bine. O să-ți povestesc.
Eram o simplă pisică vagaboandă, dar aveam niște gheare splendide.
Într-o bună zi, un cuplu de oameni de treabă m-a luat la ei,
mi-au dat lapte în fiecare dimineață, m-au iubit.
Poate pentru că i-am stricat perdelele sau m-am jucat prea dur cu hamsterul...
Nu știu de ce-au făcut-o, dar mi-au luat ghearele.
Oamenii care iubesc pisicile sunt nebuni.
Oprește! Oprește căruța! Cred că aici e locul!
Îți vine să crezi, Motanule? După atâția ani...
Poftim! Vreau să-i semeni tu.
Ăla e un nor ciudat.
Gata, asta e! Începe! Grăbiți-vă!
Pe aici!
Haideți mai repede!
23 de nori... Stați! Aici!
Acum, pune boabele.
Pune boabele cu atenție, nu una peste alta!
Magia e un lucru foarte delicat.
Așa, bun! Foarte bine. Acum, dați-vă înapoi.
Ce se-ntâmplă aici?
- Poate că magia n-a funcționat. - E imposibil!
Să nu intrăm în panică.
Am citit pe undeva că plantele au și ele sentimente, așa că...
Hai! Spune-i ceva drăguț.
Bine. Să mă gândesc pentru o clipă. Bună, plantă micuță!
Băieți...
Mitică!
- Nu-l văd! Tu-l vezi? - Nu-l văd nicăieri!
Ai o voce... ciudată.
E din cauza aerului rarefiat! Haideți! E o senzație grozavă!
Norul mă gâdilă la nas.
E din cauza norilor. Cine-ar fi putut bănui?
Haide!
Te-am prins!
Miau!
Motanule, ce zici de asta? Să mă bărbieresc?
Hai să-ți arăt ceva.
Undeva, acolo, jos, sunt doi copii, nu știu, poate chiar orfani,
care stau tolăniți pe-un deal, uitându-se la nori, visând la viitor.
Așa am fost noi doi, Motanule.
Noi doi.
Băieți! Veniți să vă uitați la asta.
Castelul Uriașilor!
- E timpul să ne echipăm. - Mitică!
O să mă potrivesc de minune printre Ouăle de Aur!
- Genial sau nu? - Mitică! Nu porți chiloți!
Ce, ți-e rușine cumva? Mie nu mi-e.
Motanule, mai știi cum râdeau toți de Clubul Boabelor?
Cine mai râde acum?
Aceea e ținta noastră.
- Nu mai ai vocea aia de pitic. - Presiunea aerului e normală aici.
Să-i dăm bătaie!
Deci ăsta-i planul: Voi doi luați Ouăle de Aur,
- Eu o să mă lupt cu Uriașul. - Nu e niciun uriaș cu care să te lupți.
- Uriașii sunt morți de ani buni. - Poftim? N-ai citit deloc, nu?
Jack si Vrejul de Fasole.
Capitolul 14, Uriașul trage un pui de somn.
M-am ars la glezne!
- Ce-a fost asta? - I se spune Marea Teroare.
El păzește Ouăle de Aur.
Legenda spune că, dacă te uiți la el, te transformi în piatră,
dar nimeni nu știe sigur asta, pentru că nimeni n-a scăpat cu viață.
Urmați-mă și faceți liniște.
- Mitică! - N-am ce face!
Se freacă și mă strânge! Am nevoie de pudră!
Cum o să trecem dincolo?
Cu șampanie!
Noroc!
Nu-ți face griji! Te voi proteja!
Ce-o să faci? O să-l lovești în cap cu o chitară?
Te rog, nu mai adu vorba de chitară.
Prindeți-mă!
Repede!
Ascundeți-vă!
Nu vă uitați la el!
Taci din gură!
Trebuie să-ți vii în fire!
- Haide! - Bine.
Uitați-vă! Parcă ar fi Paradisul Ouălor!
E așa de frumos, că simt de parcă locul meu ar fi aici!
Ouă de aur!
O să fie o grămadă de pui!
Eu credeam că o să aibă mărimea unor pui!
Îți dai seama cum e să faci așa niște ouă? Sigur doare.
Motanule!
- Cum vrei să le scoatem de-aici? - Nu știu!
Vai de mine!
Gâsca de Aur!
Uitați-vă la ea!
Nu-i așa că e frumoasă?
Scumpa mea!
Cred că te place!
Hai s-o luăm!
Stai puțin! Asta e gâsca legendară. Nu știm ce se întâmplă dacă o luăm.
Știu eu ce-o să se întâmple dacă o lăsăm aici.
O să ne alegem cu nimic!
Băieți! Gâsca asta face aur! O luăm cu noi, clar!
Aproape am ajuns!
Țineți-vă bine!
Vine!
Fugiți!
Pisi!
Ce faceți?!
Țineți-vă bine!
Tu treci încoace!
Te-am prins!
E a mea acum!
Bună!
Nu! Zboară, gâsculiță!
Nu trebuia să se întâmple așa!
- Motanule? - Nu.
Îmi cer scuze!
Mersi, roșcovanule.
Ar trebui să aterizăm, totuși.
Ia uite! În sfârșit, ai familia pe care ți-o doreai, Jack.
Ai auzit? Cred că mi-a spus "tati".
- Seamănă leit cu tine, Jack! - Mulțumesc.
Ce e?!
Cred că ăsta e semnalul nostru.
În cinstea revanșei față de San Ricardo!
Pentru bogăție!
Tu!
Eu?
Da, da, scumpete!
Un', doi, cha-cha-cha!
Trei, patru, cha-cha-cha! Un', doi...
Ce?!
Am un singur cuvânt pentru tine, Pisi Pernuțe-Moi. Mi-uau!
Am auzit că doamnele stau în limbă după tine, Neastâmpăratule Viclean.
Mai eram cunoscut și sub numele de Amantul de Poveste!
Dar asta era înainte să te cunosc pe tine.
Dar nu mă cunoști, Motanule. Nu sunt ceea ce crezi tu.
Mă interesează doar prada.
Fii serioasă! Privește-mă în ochi și spune-mi că te interesează numai aurul.
- Motanule... - Pisi...
Dumnezeule!
Schimb de parteneri!
Nu te lăsa prinsă în vraja lui animalică!
Concentrează-te!
Ce?!
Mă gândeam și eu, dră Pernuțe-Moi,
ca, după ce vom merge fiecare pe drumul său,
să mergem fiecare pe drumul său... împreună.
Motanule, trebuie să pleci acum!
Nu trebuie să mă mai respingi. Poți avea încredere în mine.
Dar...
Pentru legendele din San Ricardo! Mitică și Motanul! Am reușit!
- Eu mă culc, băieți. - Pisi, mai stai cu noi...
Nu, simt că-mi vine un ghemotoc de păr.
Distracție plăcută!
Ar trebui s-o lăsăm singură.
N-aș fi crezut niciodată că o să ajungem aici.
După toate prin câte am trecut, să facem asta împreună...
E plăcut să fiu iar alături de fratele meu.
Așa e. O să avem o zi plină mâine. Ne așteaptă fapte mari.
Ar trebui să ne odihnim.
Noapte bună, Mitică!
Pălește-l!
Încă trăiesc!
Jack și Jill!
Pisi?!
Mitică?!
O să vă găsesc!
Da' pleacă de-aici!
CĂUTAT: MOTANUL ÎNCĂLȚAT 500 DE GALBENI RECOMPENSĂ
Dispari!
Ce vreți? Aur? Am aur!
Jack, fii atent! Oul vrea să ne mituiască!
- Chiar cu aurul nostru. - Noi nu vrem decât micul-dejun.
- Nu, vă rog! - Cum îți plac ouăle, scumpo?
Mitică, nu!
- Bună, Motanule! - Surpriză!
Ce se întâmplă aici?
E o petrecere-surpriză, iar tu ești cel păcălit!
Se pare că s-a aflat totul acum.
- Erați în cârdășie? - Da, toți lucrează pentru mine.
Am pregătit asta destul de mult, cât am stat în închisoare.
- Mi-ai întins o cursă. - Da, normal!
Credeai că era vorba despre răscumpărare aurului
și reabilitarea numelui tău?
Aventura asta a avut un singur scop...
Răzbunarea!
Tu nu ți-ai dat seama, Motanule, dar eu am fost mereu acolo.
Voiai să-ți răscumperi o veche datorie, Motanule?
Și eu!
Ce motiv aveai?
M-ai lăsat pe pod! M-ai abandonat când aveam mai mare nevoie de tine!
- Parcă eram frați pe vecie! - Am avut încredere în tine!
Înseamnă că acum o să afli cum e
să ai încredere în cineva și să te trădeze!
Gardieni!
Motanule Încălțat, ești arestat pentru jefuirea Băncii San Ricardo.
Consideră că asta e ultima întâlnire a Clubului Boabelor.
Trebuia să te fi făcut omletă cu ceapă!
Nu trebuia să te fi întors!
Micuțule! Stați!
- Nu te lupta cu ei, te rog. - Mamă, ascultă-mă! Pot explica.
Nu! Motanule, nu mai fugi!
Te rog, nu-mi mai frânge inima și recunoaște adevărul.
Îmi pare rău, mamă. Te-am dezamăgit.
Lăbuțele la vedere!
Întoarce-te... încet!
Gardian!
Intră în cușcă! În liniște!
Atenție! Apropiați-vă puțin!
Doamnelor și domnilor, vă prezint legendara gâscă de aur!
Pisi? Nu și tu...
Aur pentru toată lumea!
Avem aur proaspăt aici, oameni buni!
Veniți de luați! Luați-l cât e cald!
O pălărie, o curea și două cizme...
cândva, simbolul onoarei.
O sticluță de iarba-pisicii...
E pentru glaucom.
Aici e locul tău, nelegiuitule!
Aici o să rămâi pentru totdeauna.
Nu te opri din cauza mea.
Se pare că Oul a obținut ceea ce voia.
- Te referi la Mitică? - Nu-i rosti numele!
Am stat în aceeași celulă cu împuțitul ăla.
Ziua când a plecat a fost cea mai fericită din viața mea.
Apoi, mi-am dat seama că mi-a furat Boabele magice.
Stai nițel! Tu aveai boabele? Da' cine ești tu?!
Cum te cheamă?!
Andy Vrej-de-Fasole, dar prietenii îmi spun Jack.
Am dat vita familiei pentru Boabele alea.
Normal, n-a fost vita familiei mele, ci vita altei familii.
De-asta am primit închisoare de la opt până la zece ani.
De-aia e bine să știi întotdeauna care vacă e a ta.
Țicnitule! Trezește-te! Ce altceva mai știi?
O să murim cu toții din cauza împuțitului.
Eu i-am spus să nu fure gâsca, dar el voia numai să se răzbune!
Nu lua gâsca... De ce?!
Din cauza Marii Terori. E mama gâștei de aur.
Nu...
Și va căuta să se răzbune când va veni după puiul ei!
Paznic! San Ricardo e într-un mare pericol!
- Ascultă-mă! - Mai taci!
Taci!
Deschide ușa...
Lasă arma jos...
Foarte bine!
Dă-te la o parte!
Nu! Pisica diavolului!
Frumoasă încercare!
Sper că o să mă poți ierta.
Îți accept scuzele!
N-am timp de tine acum.
Trebuie să salvez orașul de Marea Teroare.
Stai, Motanule! Nu înțelegi? M-am întors...
deoarece m-ai făcut să-mi dau seama
că îmi pasă de ceva mai mult decât de aur.
- Ceva? - Bine... Cineva.
Are juma' de metru, poartă tocuri înalte...
- E chipeș? - E foarte chipeș!
E un adevărat cuceritor?
- Armăsar? Tigru? - Vai, frate...
Dar asta nu înseamnă că suntem chit.
Stați pe loc!
- Ba da! - Ba nu!
Eu te-am salvat! Deci mi ești datoare o dată.
Nu mi-ai spus despre Mitică...
așa că, acum, îmi ești datoare de două ori.
- O să am mult de muncă. - Știu. Dar o merit!
N-o să scapi tu, Motan Încălțat!
Ești obsedat de cizme!
- Pisi! - Acum suntem chit!
Acesta e buletinul meteo din San Ricardo.
Șansele ca o gâscă gigantică să distrugă orașul...
100%.
Niciodată singuri. Mereu împreună.
- Mitică și Motanul... - Frați de cruce pe vecie!
Hai, scumpo. Să plecăm de-aici înainte să vină mama ta.
Ar trebui să te transform într-un sandviș cu salată de ou!
Dezgustător!
- Dă-mi gâsca, Mitică! - Mă tem că nu se poate.
Mama e pe drum, iar după ce va ajunge aici,
ne putem lua adio de la San Ricardo și de la tot ce ți-e mai drag.
Faptul că te-ai răzbunat pe mine e una, dar de ce o implici pe Imelda?
De ce orfelinatul? Ăsta e căminul nostru!
Vrei să zici că e căminul tău!
Eu nu m-a integrat niciodată.
Am avut un plan de pleca de-aici,
dar tu ai devenit erou și ai ales orașul în locul meu.
Mi-ai luat totul!
Mitică, îmi pare rău că te-am rănit.
Dar nu te răzbuna pe oamenii ăștia. Ești mai bun de atât!
Ba nu!
Fii serios! Îl cunosc pe adevăratul Mitică.
Felul cum vedeai tu lumea, inventatorul, visătorul din tine...
Ce s-a întâmplat cu el?!
Cred că e prea târziu!
Niciodată nu e prea târziu să faci ceea ce trebuie.
Împreună, putem salva San Ricardo.
Te pot ierta, Mitică, dacă mă ajuți acum.
- Serios? După toate câte ți-am făcut? - Dovedește-mi că mai există bine în tine!
O să încerc!
Fugiți!
Ochelari de protecție...
Du puiul peste pod. Eu o s-o fac pe mamă să vină după tine.
Împinge-mă!
Mamă gâscă!
Stai! Vino după mine și te duc eu la puiul tău!
Nu! Nu pe-acolo!
Micuțule! Ajutor!
Rezistă!
Te-am prins!
Ăla e băiatul meu!
Vino cu mine, mamă-gâscă! Știu unde e puiul tău! Uite!
- Mitică, grăbește pasul! - Încerc, Motanule! Încerc!
Îmi pare rău, nătângule. Noi nu vrem numai ouăle.
Dă-ne gâsca aia!
Mitică!
- Faine mișcări! - Ce te-ai face tu fără mine?
Stai pe loc!
Comandante! Vă pot explica!
Motanule, o să ajungi iar la închisoare, chiar dacă e ultimul lucru pe care îl fac!
Mitică, mai repede!
Aproape am ajuns!
- Ajutor! Motanule! - Mitică! Ține-te bine!
Iată-ne din nou aici, nu-i așa?
N-o să te las în urmă de data asta, Mitică.
Îmi pare rău, Motanule.
Am dat-o în bară cu toate. Sunt un ou stricat!
Nu sunt un om. Nu sunt nici pasăre, nici măcar un fel de mâncare.
Nu știu ce sunt!
Ești ceea ce ai fost mereu, fratele meu!
Frați pe vecie!
- Nu ne poți salva pe amândoi! - Ba da! Rezistă!
Motanule, trebuie să salvezi puiul, altfel, mama va distruge San Ricardo.
Asta trebuie să faci.
N-o să-ți dau drumul, Mitică!
Știu, așa că nu-ți dau de ales.
Mitică!
Îmi pare nespus de rău. E bine!
Mitică?
Am știut întotdeauna că, în sinea ta, ești bun.
Adio, Mitică!
El e! Motanul Încălțat!
- El ne-a salvat de gâsca uriașă! - Sabia lui e ca fulgerul!
Se spune că are zece vieți!
Cizmele sale sunt făcute din cea mai bună piele!
El bea numai lapte integral.
Frumoasă legendă!
El nu e un nelegiuit. El ne-a salvat!
Miau!
Un dar pentru tine, mamă.
Trebuie să plec. Soldații vor veni după mine.
Sunt mândră de tine, fiule.
Azi, ți-ai înfruntat trecutul cu vitejie și onoare.
Ți-ai meritat cizmele, iar oamenii știu că ești cel mai mare erou din San Ricardo.
Pentru tine am făcut-o, mamă.
- Vei fi mereu în inima mea! - Și tu, în inima mea.
Motanule!
Iată-l! Îl văd!
- Ne mai vedem noi, Pisi Pernuțe-Moi! - Mai repede decât crezi.
E o pisicuță tare obraznică!
Asta e povestea unui motan care a devenit erou,
un nelegiuit dedicat dreptății și un iubitor al femeilor frumoase.
Un mare, mare amant... Serios, e mare nebunie!
Numele meu e Motanul Încălțat!
Iar numele meu avea să devină legendă!