DET FØLGENDE ER EN SAND HISTORIE
Jeg forlod Israel i 1980 efter tre år i hæren.
Jeg ville undgå den slagne vej.
Skole, studere på universitet, arbejde, blive gift, få børn.
Ikke mig. Jeg ville noget andet. Opleve store ting. Tage ud i det ukendte.
Opdage stammer, gemte skatte.
Den mørkeste jungle. Og det var derfor, jeg havnede i Bolivia.
- Gracias señor. - De nada. Vaya con dios.
Vent! Vente! Espera!
- Vent! - Sir.
Vent! Vent!
Muchas gracias, señor.
- Tak. Muchas gracias. - Skal jeg tage den?
- Tak. - Okay...
Tak. Muchas gracias a todos. Tak.
- Undskyld det med rygsækken. - Ingen problemer.
- Jeg hedder Marcus Stamm. - Yossi Ghinsberg.
- Hyggeligt at møde dig. - I lige måde.
Jeg kunne ikke lade være med at forelske mig i Marcus Stamm.
En schweizisk lærer på sabbatår. Med en poets hjerte og en helgens sjæl.
Jeg havde aldrig mødt en som ham.
Det her var ikke værst. Jeg sagde til mine forældre, at jeg var væk i et år.
Men jeg tror ikke, at jeg nogensinde kommer tilbage.
Du er heldig.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Hun synes om dig.
Nej, det er ikke muligt. Kevin?
Hallo! Kevin?
- Du godeste. - Kom her.
- Hvad laver du? - Marcus, hvordan går det?
Jeg troede, at du rejste hjem efter Patagonien.
Jeg besluttede at rejse til Cordilleras og tage nogle billeder.
- Her er min ven Yossi Ghinsberg. - Hej.
- Kevin Gale. - Hyggeligt.
I lige måde.
Kom her.
Jeg havde hørt om Kevin Gale.
Han var en legende i rygsækkredse. Han havde blaffet gennem Sydamerika-
-og taget fantastiske billeder.
Jeg vidste også, at han var Marcus' bedste ven.
Jeg har kun været i Sydamerika i et par måneder.
Jaså? Hvad lavede du inden?
Levede et glamourøst liv på fiskerbåde i Alaska.
Det lyder skønt.
Så frøs jeg røven af i New York, hvor jeg tømte lastbiler.
Så tog jeg til Vegas for at søge lykken.
Hvad skete der?
- Jeg tabte alt. - Ja...
Men du fandt denne fyr, og det er uvurderligt.
Hvor kommer du fra nu?
Jeg tog til Chopicalqui i det sydlige Peru.
Der fotograferede jeg kondorer. Helt fantastisk.
Det er ulækkert.
Skål.
Hvad er det for noget?
Det hedder San Pedro.
Hvor lang tid tager det for San Pedro at virke?
Det mærker du.
- Der sker ikke noget. - Bare vent.
Stol på mig.
Jeg føler mig lidt svimmel.
Jeg tror, det er begyndt at virke.
Jeg flyver.
"Med den lange nat foran sig og tid til at afgøre fremtiden."
"Han lukkede øjnene. Det tager tid at leve."
"Det tager tid at leve." Det er vidunderligt.
Jeg burde sende bogen til far.
Synes han ikke om, at du rejser?
Det er ikke det, at han ikke synes om det, han forstår det bare ikke.
Så han synes, at jeg spilder mit liv.
Engang læste jeg det her i en bog:
"Den sidste menneskelige frihed er at vælge sin egen vej."
Ja, det ville være skønt.
LA PAZ, 15. OKTOBER 1981
I må undskylde ham. Han er amerikaner.
- Til højre, her. - Vi passer helt sikkert ind.
Det bliver fint.
Hola.
Buenos días.
Er du amerikaner?
Nej.
Ingenting er som junglen om natten.
Lydene er så levende. Insekter, fugle, alle dyrene.
Det er, som om de råber efter en. Elektriciteten pulserer.
Lige pludselig bliver der stille.
Og så er der tomt.
Kun dig og det, du leder efter.
Efter minerne og missionærerne er der intet tilbage.
Om en generation vil der ikke være flere indianere.
Det sidste af den skjulte verden vil være væk. Væk.
Og det er vel den, du drømmer om?
Den gemte verden. Det er derfor, du er her.
Yossi, jeg vil ikke lyde åndssvag.
Vil I være som alle andre turister? Alle kan tage til Machu Pichu.
Men vi kan tage ud i junglen og møde indianere, som ingen har set før.
Og Karl, som jeg har mødt, er en flink fyr og kan føre os dertil.
- Hvordan ved du, at Karl taler sandt? - Han vasker guld.
- Han er ven med indianerne. - Han kan have fundet på det hele.
De kender hinanden, de er venner. De omgås.
- De griner sammen. - Du mødte ham på gaden.
Han viste mig billeder. Af ham og indianerne.
Han siger, at floden er fuld af guld.
Hvordan kan du stole... Maden brænder på.
Ja, det stemmer.
Magisk. Tak.
- Det er noget vås, Yossi. - I kan da hilse på ham.
- Jeg vil gøre det. - Du virker helt solgt på idéen.
Jeg vil gøre det. I vil se, at jeg har ret. Afbestil jeres hjemrejser.
Afbestille turen hjem? Det lyder helt vidunderligt.
Det her er for dumt, Yossi.
- Sig, at han er tosset. - Marcus har ret. Det lyder som pjat.
Mød ham, så skal I se.
Dette kort er værdiløst. 1:500? Det er en joke.
Der er der og her. Jeg klarer navigationen.
Her er toromona-indianerne. Rio Colorado Chico.
Vi flyver til Apolo. Og så vandrer vi til Asriamas.
Så tager vi til Rio Colorado Chico.
- Det tager sikkert 3-4 dage. - Jeg har aldrig hørt om dem.
Netop.
- Du er fotograf, ikke? - Jo.
Her. Du kan tage fotos, som du kan få direkte i National Geographic.
Hvad siger I så?
Han vil have 50 dollar per person for at guide os.
Det er til fornødenheder. Han betaler dem tilbage senere i guld.
- Ja. - Du ville jo få ham på andre tanker.
Det ved jeg godt. Jeg har også mine tvivl, men...
Karl ved vist, hvad han taler om. Og jeg kan tage fantastiske billeder.
- Det bliver unikke billeder. - Kevin vil af sted.
Marcus, du skal tage med. Det bliver et eventyr.
- Ja. Okay. - Ja!
Ja!
Det her bliver alle tiders! Ja!
Hvem skal ind i junglen?!
Er det der virkelig nok?
Vi får mere mad i Asriamas. Ingen sulter i junglen.
- Hvad er det her? - Speed. Zippo.
- Man føler sig som en superhelt. - Okay.
- Vi har brug for et bedre kort. - Det findes ikke.
Der er ingenting på det.
Vi følger bare floden. I junglen er floderne ens bedste venner.
I betaler vel for det her?
- Vi betaler for det her. - Selvfølgelig.
Okay. Ingen ure eller tegnebøger.
Karl siger, at tiden ikke eksisterer i junglen. Man farer ikke vild.
- Man sulter ikke i junglen. - Uovervindelige, ja.
- Det bliver let nok. - Ja...
Jeg vil savne alle tingene.
Hvad er det der?
Jeg fik den af min onkel, inden jeg rejste.
Han sagde, den ville beskytte mig.
- Tror du på det? - Kevin...
- Hvad? - Jeg ved det ikke.
Jeg ved det ikke. Men han bar den på sig hele livet.
Og han overlevede krigen og lejren.
To dage efter at han gav mig den, så døde han.
- Ja. - Jeg tror, vi har plads til den.
APOLO, 4. NOVEMBER 1981
Det her er verdens sidste udpost.
Stadig i live, stadig vild.
Men ikke meget længere. Vi synes ikke om det vilde.
Vi synes ikke om det utæmmede. Vi er besatte af kontrol.
Sådan vi har ødelagt hele planeten.
Og vi klapper os på skulderen, fordi vi har lavet nationalparker med vagter.
For at beskytte det, der allerede er væk.
Hvorfor? Vi er bange. Junglen viser, hvem vi egentlig er.
Vi er bare en stor joke.
Vi har ødelagt det for os selv.
Det kan virke, som om stammerne lever i stenalderen.
Men sandheden er, at de er langt forud for os.
Usynlige. Gemt i Madidien.
Toromona-indianerne forstår, at de er en del af noget meget større.
De vil ikke have det, vi har. De er smarte.
De er virkelig frie.
For helvede! Få den væk!
- Hvad er der? - Noget ramte mig.
- Det var en flagermus eller sådan noget. - Hvor?
Noget fløj ind i mit ansigt. Jeg troede, jeg blev overfaldet.
Ja, det blev du. Af en dræbernatsværmer.
Det begynder at blive farligt her. Vi burde tage tilbage.
Gå til køjs, drenge.
- Er alt i orden med dig? - Jeg tror, jeg holder vagt lidt.
Åh nej. Dræbernatsværmerne er tilbage. De tager også dig, Kevin.
Væk med dem, ellers får du en pind i røven.
Fortsæt, det begynder snart at regne.
Regne? Der er ikke en sky på himlen.
Du sagde, at regntiden starter om to uger.
Sammenlignet med regntiden er det her kun en lille byge.
- Hvordan vidste du, at det ville regne? - Jeg ved alt.
- Du kan sikkert også tale med dyr. - Ja, med aber.
Sikkert.
Ikke for tæt på, for så begynder fibrene at brænde, så de går i stykker.
Ingen problemer. I morgen skaffer vi rigtig mad. Den er derude.
- Den venter på os. - Det bliver dejligt.
Du skal jo forsyne dine sultne børn med mad.
- Har I set Karl? - Han er gået i forvejen. Det er okay.
- For fanden, Marcus. - Lad mig se. Jeg har ting med.
Marcus, hold op. Fortsæt.
- Okay. - Af sted.
Vi har brug for mere end en machete.
- Karl! - Hør lige.
- Sæt nu han ikke gik den vej. - Asriamas ligger ved floden.
- Nej, vi skal vente på ham. - Tag dine ting. Han kommer ikke.
- Kom nu. - Jeg vil ikke fare vild på grund af jer.
Marcus, vi er ikke faret vild. Vi følger stien.
- Karl! - Floden er dernede.
- Asriamas er ved floden. - Marcus.
- Okay? Marcus. - Karl!
Stop!
- Hvorfor er du her egentlig? - Kevin...
Helt ærligt. Hvorfor tog du med, når du ikke synes, det er sjovt?
- Det er da sjovt. - Vent, vær stille.
Hvad taler du om? Hvordan være stille?
Stille.
Hvad er der?
Kan vi ikke bare stille rygsækkene og gå?
Hvad er det?
- Asriamas? - Asriamas.
Godt så.
Næste gang du agter at forsvinde, så sig lige til.
- Vi troede, at vi var faret vild. - Undskyld.
Jeg vidste ikke, det var nødvendigt at holde jer i hånden.
Jeg troede, I ville have et eventyr.
Hej!
Asriamas.
- Jeg er ked af det der tidligere. - Det er jeg også.
- Send den herover. - Hør...
Det lader til, at vi er hovedattraktionen.
- Kors. - Hola!
Hej, alle sammen.
Damerne stirrer på min diller.
- Tu ya mita. - Tu ya mita. Ja.
Det er ikke dårligt.
Bræk og bæ blandet sammen ville smage bedre end det her.
Så, jeg gav dem et løfte.
- Lad mig hjælpe til. - Okay?
- Vil du se på barnet? - Ja, selvfølgelig.
Du er meget dygtig!
Hvor gammel er du?
Okay, så tager vi af sted.
Farvel, pas godt på jer selv.
Hallo! Jeg har fundet guld.
Tag dig sammen. Stop nu.
Du milde.
Ud med armene.
Se på verden. I perfekt balance.
Det er os, der er problemet. Mennesker.
Vi er canceren. Vi fortjener at forsvinde.
Kommunisme og revolution er ikke svaret. Jeg har prøvet begge dele.
Løsningen er at automatisere.
Matematisk, kosmopolitisk.
Lad en skide computer overtage. Ingen egoer eller stolthed.
Et computerprogram til alles bedste.
Jeg kom i vanskeligheder, fordi jeg sagde det.
Jeg var meget tydelig. De leder stadig efter mig.
Aber.
Karl! Skyd den i stedet!
Skyd den!
I junglen må man ikke spilde kugler. I har aldrig spist så godt kød.
Hvad er der?
Spis nu, kujoner.
Det var som pokker. Det er lækkert. Rigtig lækkert.
Marcus...
Det er bare kød. Det er lækkert.
Okay...
- Marcus, det smager okay. - Jeg... Det går ikke.
Hvad troede du, du skulle spise herude?
Jeg koger ris til ham.
Vi må holde ilden ved lige i nat. Hvor der er aber, er der jaguarer.
De jager aber.
Og de opfatter os som store, dumme aber.
Okay.
Sørg for at holde fødderne højt for en sikkerheds skyld.
- Ja. - Og hold dem tørre.
Tag skoene af og lufte tæerne, hver gang vi stopper op.
Du, Marcus. Jeg kan tage lidt af din oppakning i morgen.
Det kan jeg også.
Tak skal I have.
Når det stormer, begynder det...
Karl sagde, at vi skal ud, inden regntiden begynder. Det klarer vi ikke.
Det er Marcus' skyld. Han opfører sig som en pigespejder.
Sludder, han har problemer med fødderne.
Du og jeg klarer det jo. Se på ham.
Han klamrer sig til "pappa".
Det er vist på tide at lægge sig.
- Jeg er ret træt. - Hør...
Jeg er ked af, at jeg ikke følger med. Du ved, at det ikke er min skyld.
Mine fødder er ikke min skyld.
Så på grund af det her...
...så er vi ikke venner længere?
Intet har forandret sig.
Sørg for at få hvilet.
Vi bliver her, til Marcus kan gå, og så tager vi til Asriamas.
- Herfra? - Ja.
- Er vi 3-4 dage fra El Chico? - Ja.
- Marcus kan ikke gå så længe. - Pyt med det, vi bærer ham.
Fantastisk. Genialt. Det er umuligt.
Nej. Hvad vi ikke kan gøre, er at give op.
Okay.
Så bliver I her, og så henter jeg indianere, som får jer til landsbyen.
Nej, du skal ingen steder, og vi bliver ikke her uden dig.
Så bliver vi her, til Marcus får det bedre, og går derefter til Asriamas.
Nej, nej, nej! Vi går ikke tilbage.
Kom nu, der er alt for langt.
Okay. Hvad sker der?
Karl vil gå tilbage.
Vent, der er en anden måde.
Kan vi bygge en flåde her?
Vi kan sejle ned ad floden herfra.
Hvis vi bygger en her, kan vi komme forbi Curiplaya.
Så tager vi til Rurrenabaque og flyver til La Paz.
Vi får set junglen og måske også indianere.
Ja, det er enkelt med en finger på kortet.
- Denne flod er ikke let. - Kan man flyde på den?
Kan man flyde på den?
- Det tror jeg. - Så er det muligt.
Skal vi gøre et forsøg?
Jeg er med. Marcus?
Ja, okay.
Fint. 3 mod 1. Så tager vi floden.
Av! For fanden! Hvad helvede er det?
Det er en ildmyre.
Missionærerne tog indianere, som ikke troede på Jesus-
- og bandt dem til træer og dækkede dem med ildmyrer.
Tro mig. Efter den tur blev de troende.
Ja...
Jeg har lidt vand.
- Har du nok? - Ja, vi deler.
Tak.
Se lige der.
Er der noget, han ikke kan med kniven?
Vi må arbejde som et hold. Okay?
I stille vand bruger vi årerne.
Og når der er strøm, bruger vi kun pælene.
Du sidder foran, og I bagest.
- I skal høre efter, hvad jeg siger. - Ja.
- Okay? - Du er kaptajn.
Godt. Nu kører vi.
Er alt i orden?
Okay.
Okay, drenge. Nu gælder det.
- Hvad med klipperne derovre? - Det er okay. Følg floden.
- Vi holder os i midten. - Okay.
Okay, Karl?
Karl?
Venstre. Hold til venstre. Venstre!
- Lad flåden følge strømmen. - Okay.
- Højre! - Hvilken vej skal vi?
- Højre! - Karl, hør her. Fald nu ned.
Følg floden! Det er okay!
Tag pælen! Kom nu!
- Marcus, slip pælen! - Følg floden!
- Yossi, klipperne! - Jeg har set dem!
Vær forsigtig, Yossi.
- Kom nu! Slip den bare! - Alt i orden?
- Pælen er væk. - Du ved ikke, hvad du laver!
Højre!
Karl, hør her!
Karl, sig, hvad vi skal gøre!
Hold til venstre!
- Venstre! - Højre!
Følg floden!
- Ti stille og padl! - Hør her!
- Vent! - Du får os slået ihjel!
- Følg floden! - Kom nu!
- Okay. - Vi skal den vej.
Yossi, tag årerne op! Det er for svært!
Hold kæft! Hold kæft!
Styr mod højre bred! Sådan!
Padl!
Yossi, padl.
For helvede!
- Er du nu begyndt at give ordrer? - Hold kæft!
Det her er altså ikke Oregon!
- Du aner ikke... - Klap i!
Karl, fortæl os om planen.
Planen? Jeg vil fortælle jer om planen.
Vi slår lejr her. I morgen slæber vi flåden, til vi har passeret strømfaldene.
Nu skal jeg ud at jage, og Captain America kan rende mig!
Godt klaret, Kevin! Vi ved ikke, hvor vi er, eller hvad vi skal gøre.
- Og nu gik han sin vej. - Hvad fanden er der galt med dig?
Du er en så stor skuffelse, at det er svært at forstå.
Så du Karl på flåden?
Han var hunderæd. Han anede ikke, hvad han lavede.
Han kunne ikke engang læse floden.
Ved du, hvad jeg tror?
At Karl ikke kan svømme.
For helvede.
Du er nødt til at finde ham, Kevin. Du gjorde ham vred.
- Pappa tager sig af os. - Hold op med det der.
Du godeste.
Jeg går ud efter ham.
Karl?
Karl, hvad laver du?!
- Så du den? - Så hvad?
Jaguaren. Jeg skræmte den væk.
Den troede sikkert, at du var en tosset abe.
Hvad er der, Karl?
Kom, så sejler vi.
Bare tag af sted. Held og lykke.
Jeg går herfra. Ikke flere floder til mig.
Handler det om faldstrømmene? Skal jeg sige undskyld?
Vær nu ikke fjollet, du er jo kaptajn nu.
Jeg vandrer til Impurama. Det tager tre dage.
Kom med eller bliv fiskeføde. Jeg er ligeglad.
Gør, hvad fanden I vil.
Og nu...
Nu vil jeg lægge en arm i verdens største baño.
Bestem, hvad du vil gøre, chef.
1 mod 3.
For helvede.
Jeg har været på floderne hele livet, og jeg har intet dødsønske.
Men jeg ved, at vi kan klare floden.
Jeg vil også fortsætte, men...
Hvad med Marcus?
Han tager med os.
Han er sikker sammen med Karl.
Det er hårdt.
Men det er forkert af ham at tage med os.
Og det er forkert af os at tage ham med.
Jeg vil ikke have ham med.
Han begynder at miste grebet.
Han må trække sig ud af det her.
Er du enig i det?
Det ved jeg ikke.
Jeg vil tale med ham.
Hej.
Hvad er der?
Jo...
Jeg har talt med Kevin, og han vil fortsætte på floden.
Uden Karl?
Jeg holder af Kevin, men han er ikke rigtig klog. Det er helt tosset.
- Han kan ikke gøre det. Det bliver... - Jeg ved det godt, Marcus.
Jeg har forsøgt at få ham til at ændre mening.
Han klarer sig aldrig alene. En af os er nødt til at tage med.
Og...
Marcus, dine fødder er dårlige. Du kan ikke sejle på flåden.
Der er ikke noget galt med mine fødder.
- Mener du det? - Ja.
Jeg har badet dem hver dag, siden vi begyndte at bygge flåden.
Okay. Det er...
Det er gode nyheder for... mig.
Ærligt talt ville jeg hellere tage med Karl.
Så er vi fremme om tre dage og færdige med alting.
Så hvis det er okay med dig, kan du og Kevin tage flåden.
Nej, jeg beklager.
Men jeg kan ikke tage af sted alene med ham.
Jeg mener... Du kan jo se, hvordan er mod mig.
Mine fødder har sinket hele rejsen. Jeg er ked af det.
Det gør ingenting. Jeg forstår det.
Hvis det er i orden med dig, tager jeg hellere med Karl.
Så det er okay med tanke på dine fødder?
Ja.
Okay.
- Mener du det? - Ja.
- Tak, Yossi. - Fint.
Vi er her. Der er strømfald overalt. Her, her og her.
Her er den værste. I kommer nok dertil i morgen. Mal Paso San Pedro.
- Klarer vi os igennem? - I skal slet ikke forsøge.
Der er klipper på begge sider. Ingen bred. I dør, hvis I forsøger.
Hvordan ved vi, hvornår vi skal standse?
Der er en strand på højre side. I skal stoppe der.
Går det ikke, må I springe af flåden og svømme. Undgå floddalen.
Okay.
- I tager macheten. - Ja.
- Jeg beholder geværet. - Ja, det er i orden.
- Deler vi maden? - Nej, I har mere brug for den.
Vi er ude om tre dage.
Når vi når Impurama, skaffer vi æsler og mad.
Og så rider vi til Apolo som konger.
Du er en forbandet skiderik.
Ja, Karl.
Du er en mand, der handler.
Vi venter på dig.
- Titicacasøen. - Ja.
Vi havde aldrig mødt hinanden, hvis kaptajnen ikke var sejlet tilbage.
- Okay. Held og lykke. - Ja, i lige måde.
- Vær nu forsigtige. - Ja.
Du...
- Så laver vi mad på vandrerhjemmet. - Det lyder dejligt.
- Så meget mad, vi kan spise. - Ja.
Jeg lover, at alt bliver som sædvanligt, når vi er tilbage.
Ja. Nemlig...
- Parat? - Parat.
Tag den her.
Ved du, hvad dato det er i dag?
1. december, måske. Tror jeg.
Jeg kommer måske hjem til jul.
Kan vi ikke snart standse for i dag og forsøge at fange fisk?
Vi har stadig en time tilbage, inden solen går ned.
Vi burde forsøge at komme tættere på floddalen. Hvad siger du?
- For helvede! - Hvad?
Tag din åre. Kom nu!
Hurtigt!
- Tag din åre! Gå i gang med at ro! - Det gør jeg jo.
Kom nu!
- Padl! - Strømmen er for stærk!
- Kevin, hvad skal vi gøre? - Sigt mod bredden.
- Skarpt højresving. - Ja.
- Kom nu! - Padl!
- Tryk på! - Vi klarer det ikke!
- Tryk på! - Det gør jeg jo!
- Kom nu, Yossi! - Kevin!
Det gik fint.
Højre! Højre!
Kom nu, giv alt!
- Tryk på! - En klippe! Kevin!
Yossi, ned med dig!
Nej!
Hold fast!
- Kevin! - Det er okay, hold fast!
- Kevin! - Hold fast.
- Nej, nej, nej! - Okay.
- Jeg vil over på den anden side. - Hvad?
- Vi kan ikke blive her. - Du må ikke gå fra mig!
Kast macheten over til mig, når jeg kommer til bredden.
Jeg hugger en gren af og trækker dig ind.
- Det er for farligt! - Det er den eneste måde.
- Kevin, du klarer det aldrig. - Det er den eneste måde.
Jeg klarer det. Jeg forlader dig ikke.
Jeg forlader dig ikke. Okay? Du må klamre dig fast.
Nej! Kevin!
Yossi! Hold fast!
Skynd dig! Skynd dig!
Kevin, flåden bevæger sig. Kevin!
Yossi! Macheten!
Yossi!
Kevin!
For helvede!
Nej!
Superman.
Kevin!
Jeg tager til Curiplaya eller Rurrenabaque.
Følg efter mig. Jeg henter hjælp. Yossi.
Jeg er en mand, der handler.
For helvede!
Du bliver reddet i Curiplaya.
Du har et kort, og der kommer folk, som redder dig.
Det eneste, du skal gøre, er at fortsætte.
Og fortsætte... Og fortsætte... Og fortsætte.
Herligt. Den bevæger sig.
Yossi!
Hvad? Kevin?
Kevin?
- Yossi? - Marcus?
Hvad?
Yossi.
Marcus?
Kom nu.
Hallo?
Hallo? Hallo!
Hola!
Undskyld.
Hallo?
Nej...
Nej.
Så...
Det her må være Curiplaya. Og så...
Så skal jeg til Rurrenabaque.
Der er lang vej dertil.
Nej.
Der er ikke lang vej for verdens heldigste mand.
Det ligger lige der.
Du kan gå dertil på dine fødder.
Godt...
Okay. Du skal gøre det.
Du må tørre fødderne.
Jeg er så ked af det, Marcus. Jeg vidste det ikke.
Jeg ville ikke være det svageste led.
Jeg var mere bange end dig, fordi jeg er en kujon.
Jeg er en kujon, og jeg har fortjent alt, der er sket.
Kevin?
Kevin! Jeg er her!
Kevin!
Nej! Nej!
Nej!
Idiot!
Universitetet.
- Jurastudiet. - Far, jeg ved, hvad du føler.
- Jeg er ked af det. - Ikke en shekel!
Du får ikke en eneste shekel af mig!
Jeg har ikke brug for dine penge. Jeg beder dig ikke om dem.
Det er kun et år.
Idioti. Så idiotisk.
Helt utroligt. Holde sig til floden.
Karl siger hele tiden: "Hold dig tæt på floden."
DAG 14
Nej, nej, nej.
Okay, Yossi. Bliv ved med at gå. Fortsæt.
Jeg kender din type. Du ved ikke, hvornår du skal stoppe.
Yossi...
Nej, nej, nej!
Se, far.
BURRENABAQUE, 190 KM FRA CURIPLAYA
Snart skal du møde kaptajn Armando.
Før du blev fundet, har der været stille.
Hvis han ikke er druknet, har han ikke givet op.
Vi må lede efter ham.
Hallo? Vent! Nej, vent!
Vent! Vent!
Hallo? Hallo!
Jeg er her! Hernede!
Hallo? I må ikke flyve væk... Nej!
- Kan du ikke flyve lavere? - Nej.
Det går ikke.
Hej. Vi fløj så højt oppe, at vi ikke kunne se noget.
- Hør nu her. - Jeg skal altid høre på dig.
Hør nu. Der er gået næsten tre uger.
Der er ingen at lede efter.
Det ved du da ikke.
Du har gjort alt, du kan. Det er et mirakel, at du er i live. Rejs hjem.
Jeg ved, at det lyder helt urimeligt, og at det virker håbløst.
Men jeg føler i mit hjerte, at han er i live.
Jeg har bare brug for lidt hjælp. Okay?
Kan du ikke tale med piloten og give mig en chance?
Hør her. Jeg vil virkelig gerne hjælpe dig.
Det siger du.
Men jeg kan ikke.
- Du kan ikke? - Jeg kan ikke.
Okay... Ved du hvad?
Hvis du ikke vil hjælpe mig, tager jeg selv ud på floden.
Og hvis du dør imens?
Så dør jeg!
Okay, okay.
Vent lidt.
Kom her.
Der er måske en person, der kan hjælpe.
Señor Tico?
Kaptajn Armando siger, at du er den, der kender floden Tuichi bedst.
Jeg har en ven, der er forsvundet i floden.
Ham, der forsvandt?
En gringo der har været væk 17 dage i junglen?
Han overlever ikke.
Din ven tager sig sikkert et glas sammen med Herren nu.
Nej. Min ven lever.
Og jeg skal bruge din hjælp til at finde ham.
Jeg kan ikke.
Jeg har aldrig bedt om noget.
Men jeg beder dig nu. Sig nu ja.
Beklager.
Hvor meget vil du have for båden?
Din båd.
Hvor meget?
- En tosset gringo. - Loco.
Jeg mener det. Jeg hare brug for den.
Sig nu ja.
Løb ikke. Du må ikke løbe.
Jeg gør dig ikke noget.
Løb ikke. Det er okay.
Mit navn...
Jeg hedder Yossi.
Jeg er faret vild.
Taler du engelsk?
Nej. Selvfølgelig gør du ikke det.
Du forstår ikke, hvad jeg siger. Men...
Det er dejligt at møde dig.
Vi må finde åbningen ved vandet i morgen-
- så de kan se os, når de kommer med flyet.
Jeg lover, at alt bliver godt.
Jeg ved, at det ikke er meget.
Men det er bedre end at ligge direkte på jorden.
Ikke... Kun dig.
Nu er du tryg. Det her holder insekterne væk.
Jeg vil beskytte dig.
Undskyld. Men jeg skal lige gøre noget.
Okay.
Jeg ville bare tjekke.
Vi må fortsætte mod Rurrenabaque.
Vi må aldrig standse.
Vi må holde udkig efter flyet. Piloterne vil se os-
-og signalere med vingespidserne.
Så bliver vi reddet.
Du skal møde mine venner.
Men jeg er bange for, at der sker os noget herude.
Det går fint. Jeg er okay.
Se. Hvad var det, jeg sagde?
Her er frugt. Den er lidt rådden, men det gør ikke noget.
Nej, nej, nej. Den kan ikke spises.
- Du skal spise! - Den kan ikke spises!
Jeg klarer ikke det her selv. Du må ikke give op!
Spis!
Jeg sulter også, jeg har smerter, og mine fødder...
Jeg er ked af det.
Vi trænger til hvile.
Hver aften får vi et træ at sove under fra Gud.
Det er en gave fra Gud. Vi er ikke alene her.
Gud er ved vores side. Han har en hånd på vores skulder.
Han er med os.
Læg dig ved siden af mig. Jeg beskytter dig. Vi holder hinanden varme.
Sådan. Alt bliver godt.
Bliv her hos mig.
Vi kan sove nu.
Du er i trygge hænder.
Gud er med os.
Det er okay. Sov nu.
Sov nu.
Hvad?
Nej.
Hej!
Nej
Nej. Nej.
Okay. Nej, jeg må ikke bevæge mig.
Kom levende hjem, Yossi.
Bliv hos mig.
Vov ikke at knække. Knæk ikke.
Kom nu.
Ja.
Vi må finde åbningen ved floden, så flyet kan se os.
Yossi.
Yossi?
Yossi!
- Yossi. Kom her! - Nej.
- Kæmp, Yossi! - Yossi.
Giv ikke op!
Kom nu, Yossi!
Yossi!
Halløj. Det er okay.
Det er okay.
Du overlever. Ja.
Tak.
- Hvad sker der? - Vi må tage tilbage.
Det er umuligt.
Du har gjort alt, du kan.
Det gør mig ondt.
Yossi.
Forsvind.
Vend båden.
Fortsæt.
Lidt til.
Vent.
Fortsæt sådan. Fint.
Kevin...
Yossi!
Vend om.
Yossi!
Kom!
Rejs dig ikke op. Kom her.
- Tak. - Jeg har dig, makker.
Tak.
- Tak. - Jeg lovede jo, at jeg ikke forlod dig.
Det er okay.
Jeg har dig. Det er okay.
Sæt dig ned.
Gracias.
- Médico. - Sí, gracias.
Du har reddet mit liv.
Du reddede mit. Jeg kommer om lidt. Okay?
Gracias.
Tak, Gud, fordi du bragte den fortabte hjem.
Takket være Gud.
Yossi og Kevin tog tilbage til La Paz og ventede på Marcus og Karl.
Men de kom aldrig. Kevin ledte i flere uger uden at finde et spor.
De sås aldrig igen.
Senere blev det opdaget, at Karl var eftersøgt af myndighederne.
Han havde tidligere taget turister med ud på vandringer.
Der var heller ingen fortabte indianerstammer.
Ingen ved, hvorfor han valgte Yossi. Eller førte dem ind i junglen.
YOSSI GHINSBERG EFTER REDNINGEN I RURRENBAQUE I COLOMBIA 1981
TO DAGE EFTER REDNINGEN VED FLODEN BENI 1981
KEVIN GALE OG MARCUS STAMM I ANDESBJERGENE 1981
KEVIN GALE PÅ VANDRING I PERU 1981
MARCUS STAMM I BOLIVIA 1981
KEVIN GALE OG YOSSI GHINSBERG I SYDAMERIKA 1981
KARL RUCHPRECHTER UKENDT DATO
Kevin har fortsat sin livslange passion for fotografi på rejser Jorden rundt.
Han slog sig ned i Israel, hvor han bor med sin kone og 2 sønner.
For nylig skrev han sin bog om redningen og hændelserne i junglen.
10 år senere vendte Yossi tilbage til floden, som næsten tog hans liv.
Sammen med stammen uchupiamina åbnede han en økolodge.
Den har forandret hele regionen.
Han er endnu en passioneret eventyrer, som rejser Jorden rundt.
TIL MINDE OM MARCUS
Tekster: Torben Christensen