TÄMÄ ON TOSITARINA
Lähdin Israelista vuonna 1980 kolmen vuoden asepalveluksen jälkeen.
Halusin päästä siitä tavallisesta kuviosta.
Koulu, yliopisto, työ, vaimo, lapsia.
Ei minulle. Halusin kokea ihmeellisiä asioita. Hypätä tuntemattomaan.
Löytää heimoja, kätkettyjä aarteita.
Viidakon pimeän sydämen. Siksi minä tietenkin päädyin Boliviaan.
- Kiitoksia. - Ei kestä. Jumala kanssasi.
Odottakaa! Espera!
- Odottakaa! - Herra.
Odottakaa!
Kiitoksia, señor.
- Kiitos. Muchas gracias. - Jospa minä otan sen.
- Kiitos. - Sillä lailla.
Kiitos. Muchas gracias a todos. Kiitos.
- Anteeksi repusta. - Ei se mitään.
- Minä olen Marcus Stamm. - Yossi Ghinsberg.
- Hauska tavata. - Samoin.
En voinut olla rakastumatta Marcus Stammiin.
Sveitsiläislääkäri vietti sapattivuotta. Runoilijan sydän ja pyhimyksen sielu.
En ollut hänen kaltaistaan tavannut.
Tämä ei ole hassumpaa. Sanoin vanhemmille palaavani vuoden päästä.
Mutten taida palata enää koskaan.
Onnenpekka.
- Huomenta. - Huomenta.
Hän tykkää sinusta.
Ei voi olla totta. Kevin?
Hei, Kevin.
- Hyvänen aika. - Tänne sieltä.
- Mitä sinä täällä? - Marcus. Miten menee?
Luulin sinun palanneen kotiin Patagonian jälkeen.
Päätinkin lähteä vuoristoon ottamaan vähän lisää kuvia.
- Tässä ystäväni Yossi Ghinsberg. - Hei.
- Kevin Gale. - Hauska tavata.
Samoin.
Halataan vielä.
Olin jo kuullut Kevin Galesta.
Hän oli reppureissaajalegenda. Takana oli koko Etelä-Amerikka-
ja mahtavia kuvia.
Tiesin hänen myös olevan Marcuksen paras ystävä.
Olen ollut Etelä-Amerikassa vasta pari kuukautta.
Mitä teit sitä ennen?
Vietin luksuselämää Alaskan troolareilla.
Kuulostaa hienolta.
Palelin New Yorkissa rekkoja lastaamassa.
Sitten lähdin Vegasiin etsimään onneani.
Mitä tapahtui?
- Menetin kaiken. - Just.
Mutta löysit tämän kaverin. Hän on aarre.
Mistä olet tulossa nyt?
Kävin Chopicalquissa Etelä-Perussa.
Kuvasin kondorikotkia. Aivan mahtavaa.
Ällöttävää.
Kippis vain.
Mitä tämä oikein on?
Sitä sanotaan San Pedroksi.
Kuinka nopeasti San Pedro alkaa vaikuttaa?
Huomaat kyllä.
- Ei tapahdu mitään. - Odota vain.
Luota minuun.
Minua vähän huippaa.
Se taitaa alkaa vaikuttaa.
Minä lennän.
"Pitkä yö edessä ja kaikki aika maailmassa päättää tulevaisuudestaan."
"Hän sulki silmänsä. Elämisessä kestää aikansa."
"Elämisessä kestää aikansa." Hienosti sanottu.
Taidan lähettää tuon kirjan isälleni.
Eikö hän pidä matkustelustasi?
Ei ehkä niinkään. Hän ei vain ymmärrä sitä.
Hänen mielestään heitän elämäni hukkaan.
Eräässä kirjassa luki:
"Ihmisen viimeinen vapaus on päättää omasta tiestään."
Se olisi kivaa.
LA PAZ, 15. LOKAKUUTA 1981
Pyydän anteeksi hänen puolestaan, hän on amerikkalainen.
- Tästä oikealle. - Sovimme hyvin kuvaan.
Tästä tulee hienoa.
Hola.
Buenos días.
Oletko amerikkalainen?
En.
Mikään ei voita viidakkoa yöllä.
Se äänien kirjo. Hyönteiset, linnut, kaikki eläimet.
Ne huutavat sinulle. Sähköinen syke.
Yhtäkkiä tulee hiljaista.
On tyhjää.
Vain sinä ja etsimäsi asia.
Kaivosten ja lähetyssaarnaajien jäljiltä ei jää mitään.
Sukupolven päästä intiaaneja ei enää ole.
Kätketty maailma katoaa. Se on poissa.
Siitähän sinä kai unelmoit?
Kätketystä maailmasta. Siksi olet täällä.
Yossi, en yritä olla paskamainen.
Haluatko olla kuten kaikki turistit? Kaikki voivat mennä Machu Picchulle.
Mutta eivät viidakkoon tapaamaan aiemmin tuntemattomia intiaaneja.
Ja tapaamani Karl on tosi mukava, hän voi viedä meidät sinne.
- Mistä tiedät Karlin puhuvan totta? - Hän huuhtoo kultaa.
- On intiaanien ystävä. - Tuo voi olla hatusta vedettyä.
He tuntevat toisensa, ovat ystäviä. He ovat tekemisissä.
- He nauravat yhdessä. - Tapasit hänet vasta äsken.
Hän näytti kuvia. Itsestään intiaanien kanssa.
Joki on kuulemma täynnä kultaa.
Kuinka voit luottaa... Ruoka palaa pohjaan.
Totta.
Taikuutta. Kiitos.
- Pelkkää höpinää, Yossi. - Tapaisitte hänet.
- Minä teen sen. - Olet aivan myyty.
Minä teen sen. Saatte nähdä, että olen oikeassa. Peruuttakaa kotilentonne.
Vai kotilennot. Mahtavaa.
Sinä olet nyt tyhmä, Yossi.
- Sano hänelle, että hän on seonnut. - Marcus on oikeassa. Silkkaa vedätystä.
Tulkaa tapaamaan hänet.
Surkea kartta. Mittakaava 1:500. Pelkkä vitsi.
Se on tässä ja täällä. Minä hoidan suunnistuksen.
Toromona-intiaanit ovat täällä. Rio Colorado Chico.
Lennämme Apoloon. Sitten patikoimme Asariamasiin.
Ja sieltä Rio Colorado Chicolle.
- Noin kolme neljä päivää. - En ole kuullutkaan heistä.
Aivan.
- Sinähän olet valokuvaaja? - Niin.
Otat siellä kuvia, joiden avulla pääset suoraan National Geographicin sivuille.
Mitä sanotte?
Hän haluaa 50 dollaria päältä oppaana toimimisesta.
Ne menevät tarvikkeisiin. Hän maksaa takaisin kullassa.
- Joo. - Sinun piti puhua hänet ympäri.
Tiedän. Minullakin on epäilykseni.
Karl vaikuttaa tietävän, mistä puhuu. Ja saisin sieltä loistavia kuvia.
- Aivan ainutlaatuisia. - Kevin haluaa lähteä.
Marcus, tule sinäkin. Siitä tulee seikkailu.
- Hyvä on, olkoon. - Jee!
Hyvä!
Siitä tulee tosi hauskaa.
Ketkä lähtevät viidakkoon?
Joko se riittää?
Hankitaan lisää muonaa Asriamasissa. Viidakossa ei nähdä nälkää.
- Mitä nämä ovat? - Spiidiä. Zippo.
- Tulee supersankarin olo. - Selvä.
- Tarvitsemme paremman kartan. - Ei niitä ole.
Kartoittamatonta seutua.
Seuraamme vain jokea. Viidakossa joki on paras ystäväsi.
Kai te maksatte nämä?
- Maksetaan. - Totta kai.
No niin. Ei kelloja tai lompakoita.
Karlin mukaan viidakossa ei tunneta aikaa. Siellä ei eksytä.
- Siellä ei nähdä nälkää. - Täysin voittamattomia.
- Helppo reissu. - Juu.
Tulee ikävä näitä roinia.
Mikä se on?
Sain sen sedältä ennen lähtöäni.
Sanoi sen suojelevan minua.
- Uskotko siihen? - Kevin.
- Mitä? - En minä tiedä.
En tiedä. Mutta hän kantoi sitä läpi elämänsä.
Ja selvisi sodasta ja leireistä.
Annettuaan sen minulle hän kuoli kahden päivän päästä.
- Selvä. - Kaipa sille tilaa löytyy.
APOLO, 4. MARRASKUUTA 1981
Tämä on sivistyneen maailman viimeistä rajaseutua.
Vieläkin elossa ja villi.
Muttei kauan. Me emme pidä mistään villistä.
Kesyttömästä. Haluamme hallita kaikkea.
Niinpä olemme tuhonneet koko planeetan.
Ja taputtelemme toisiamme selkään luotuamme muutaman kansallispuiston.
Suojellaksemme jotain jo menetettyä.
Miksi? Koska pelkäämme. Viidakko osoittaa oikean minämme.
Olemme pelkkä vitsi.
Mokasimme kaiken.
Heimot vaikuttavat elävän kivikaudella.
Mutta todellisuudessa he ovat paljon meitä edellä.
Näkymättömissä. Madidin kätköissä.
Toromona-intiaanit ymmärtävät olevansa osa paljon laajempaa kokonaisuutta.
He eivät halua apinoida meitä. He ovat fiksuja.
Aidosti vapaita.
Hitto, ottakaa se pois!
- Mitä nyt? - Jokin tuli päälleni.
- Lepakko tai jokin. - Missä?
Jokin lensi naamalleni. Luulin, että joku kävi kimppuun.
Kyllä kävikin. Tappajamorfi.
Tämä alkaa käydä vaaralliseksi. Pitäisi lähteä takaisin.
Menkää nukkumaan, pojat.
- Olethan sinä kunnossa? - Taidan pitää vähän aikaa vahtia.
Varokaa, tappajalehdet palaavat. Ne vievät sinutkin, Kevin.
Ota se pois, tai saat tappajakepin takalistoosi.
Jatketaan matkaa, pian sataa.
Sataa? Taivas on pilvetön.
Sanoit, ettei sadekausi alkaisi vielä kahteen viikkoon.
Sadekauteen verrattuna tämä on pelkkä kuuro.
- Mistä tiesit, että alkaa sataa? - Tiedän kaiken.
- Osaat kai puhua eläintenkin kanssa. - Kyllä, apinoiden.
Just.
Ei liian lähelle. Silloin kuidut palavat ja hajoavat.
Älkää surko. Huomenna hankitaan kunnon ruokaa. Sitä riittää tuolla.
- Se odottaa meitä. - Saa sitten maistua hyvältä myös, isi.
Sinun on hankittava nälkäisille lapsillesi ruokaa.
- Oletteko nähneet Karlia? - Hän menee edeltä. Ei siinä mitään.
- Hitto, Marcus. - Anna katsoa. Minulla on välineet mukana.
Marcus, lopeta. Jatka matkaa.
- Hyvä on. - Ala mennä.
Tässä ei yksi viidakkoveitsi riitä.
- Karl! - Hei pojat.
- Entä jos hän ei mennytkään tuonne? - Asriamas on joen varrella.
- Ei, odotetaan häntä. - Reppu selkään. Ei hän palaa.
- Mennään. - En halua eksyä teidän takianne.
Marcus, emme ole eksyneet. Seurataan polkua.
- Karl! - Joki on ihan tuolla.
- Asriamas on joen varrella. - Marcus.
- Karl!
Lopeta.
- Miksi edes tulit mukaan? - Kevin...
Ihan totta. Miksi lähdit mukaan, jos tämä ei ole sinusta hauskaa?
- Kyllä minulla hauskaa on. - Olkaa hiljaa.
Mitä nyt? Miten niin hiljaa?
Hiljaa.
Mitä tuo on?
Jätetäänkö reput ja juostaan?
Mikä se on?
- Asriamas? - Asriamas.
Sillä viisiin.
Voisit ensi kerralla kertoa ennen kuin häivyt omille teillesi.
- Luulimme eksyneemme. - Anteeksi.
En tiennyt, että teitä on pideltävä kädestä.
Tehän halusitte seikkailun.
Hei, hei!
Asriamas.
- Olen pahoillani siitä kohtauksesta. - Minäkin olen pahoillani.
- Anna tänne. - Kuulkaa.
Taidamme olla hyvinkin suosittuja.
- Oho. - Hola!
Hei vain, kaikki.
Tädit tuijottavat kaluani.
- Tu ya maita. - Tu ya maita. Kyllä.
Ei hassumpaa.
Oksennus ja paska yhdessä maistuisivat paremmalta.
Hyvä, nyt olen vannonut.
Anna minun auttaa.
- Voitteko katsoa lastani? - Toki, tietenkin.
Olet todella urhea.
Kuinka vanha olet?
No niin, mennään.
Pitäkää huolta itsestänne.
Hei, minä löysin kultaa.
Anna olla.
Vau.
Levitä kätesi.
Katsokaa maailmaa. Täydellinen tasapaino.
Ongelma olemme me. Ihmiset.
Me olemme syöpä. Ansaitsemme kadota.
Kommunismi tai vallankumous eivät ole vastaus. Olen kokeillut molempia.
Ratkaisu on automatisaatio.
Matemaattinen, kosmopoliittinen.
Annetaan tietokoneen yrittää. Ei ole egotrippejä tai ylpeyttä.
Tietokoneohjelma kaikkien parhaaksi.
Jouduin pulaan sanottuani sen.
Tein asiani selväksi. Etsivät minua vieläkin.
Apinoita.
Karl! Ammu se!
Ammu!
Viidakossa ei saa tuhlata luoteja. Tämän parempaa lihaa ette ole saaneet.
Mitä?
Syökää, nöösi.
Hitto soikoon. Oikein hyvää.
Marcus.
Se on vain lihaa. Tosi hyvää.
No niin.
- Marcus, tämä maistuu hyvältä. - En minä voi.
Mitä luulit meidän syövän täällä?
Keitän hänelle riisiä.
Paras pitää tulta yllä tänä yönä. Missä apinoita, siellä myös jaguaareja.
Ne saalistavat apinoita.
Ja niille me olemme vain isoja, typeriä apinoita.
Selvä.
Pidä jalkoja ylhäällä varmuuden vuoksi.
- Joo. - Ja pidä ne kuivina.
Riisu aina kengät pitäessämme tauon.
Marcus, voin kantaa osan tavaroistasi huomenna.
Minä myös.
Kiitos.
Myrskysäällä kaikki alkaa...
Karl sanoi, että täältä on päästävä ennen sadekauden alkua. Emme kestäisi sitä.
Se on Marcuksen vika. Hän on kuin tyttöpartiolainen.
Älä nyt. Jalat vaivaavat häntä.
Minä ja sinä kestämme kyllä. Katso häntä.
Hän ripustautuu "isukkiinsa".
Taitaa olla aika nukkua.
- Minäkin olen aika väsynyt. - Älä vielä.
Olen pahoillani, etten pysy tahdissa. Tiedät, ettei se ole minun vikani.
Jalat eivät ole minun vikani.
Tämän takia-
emme taida olla enää ystäviä?
Mikään ei ole muuttunut.
Lepää nyt.
Pysytään täällä, kunnes Marcus voi kävellä. Sitten mennään Asriamasiin.
- Täältä? - Niin.
- Onko tästä kolme neljä päivää El Chicoon? - On.
- Marcus ei voi kävellä niin pitkään. - Kannetaan häntä.
Aivan nerokasta. Se on mahdotonta.
Ei. Emme voi antaa periksi.
Selvä.
Jääkää te tänne. Minä haen intiaaneja, jotka vievät teidät kylään.
Sinä et lähde minnekään, emmekä jää tänne ilman sinua.
Sitten jäädään tänne, kunnes Marcus on parantunut. Sitten Asriamasiin.
Ei, ei! Emme mene takaisin.
Se on liian pitkä matka.
No, mikä on tilanne?
Karl haluaa palata.
On vielä toinenkin keino.
Voimmeko rakentaa lautan?
Voimme ajaa alavirtaan täältä.
Lautalla pääsemme Curiplayan ohi.
Sitten menemme Rurrenabaqueen ja lennämme La Paziin.
Näemme silti viidakon ja ehkä intiaanejakin.
Se käy helposti kartalla.
- Tämä joki ei ole ihan helppo. - Kai se on kulkukelpoinen?
Onko se kulkukelpoinen?
- Eiköhän. - Sitten voimme tehdä niin.
Kai sitä voi edes yrittää?
Olen mukana. Marcus?
Sopii.
Hienoa. Kolme yhtä vastaan. Mennään jokea pitkin.
Ai saatana! Mikä tuo on?
Tulimuurahainen.
Lähetyssaarnaajat sitoivat pakanallisia intiaaneja puihin-
ja laskivat heidän päälleen tulimuurahaisia.
Se sai heidät uskoon.
Ja...
Minulla on vähän vettä.
- Riittääkö sinulla? - Jaetaan se.
Kiitos.
Katsokaa.
Onko mitään, mihin hän ei pystyisi veitsellään?
Nyt tehdään tiimityötä.
Hitaassa virrassa käytetään meloja.
Ja virtapaikoissa vain sauvoja.
Sinä istut edessä, te takana.
- Ottakaa kaikki neuvoni huomioon. - Hyvä on.
- Onko selvä? - Sinä olet kapteeni.
Mennään sitten.
Kaikki hyvin?
No niin.
Nyt sitä mennään, pojat.
- Entä nuo kivet tuolla? - Seurataan vain joen kulkua.
- Pysytään keskellä. - Selvä.
Kaikki hyvin, Karl?
Karl?
Vasemmalle. Ohjatkaa vasemmalle.
- Antakaa lautan seurata virtaa. - Selvä.
- Oikealle! - Siis mihin suuntaan?
- Oikealle! - Karl, kuuntele. Rauhoitu.
Seuratkaa virtaa. Ei hätää.
Sauvat esiin!
- Marcus, nouse sauvan päältä. - Seuratkaa virtaa.
- Yossi, kivet! - Minä näen ne.
Ole varovainen, Yossi.
- Anna sen mennä! - Kaikki hyvin?
- Sauva karkasi. - Et tiedä, mitä teet.
Oikealle!
Karl, kuuntele nyt!
Karl, kerro, mitä tehdään!
Vasemmalle!
- Vasemmalle! - Oikealle!
Seuratkaa virtaa.
- Pää kiinni ja melo. - Kuuntele nyt!
- Mitä sinä nyt? - Tapat meidät kaikki.
- Seuratkaa virtaa. - Anna mennä.
- No niin. - Pitää mennä tuonne.
Yossi, melat esiin. Tämä on liian vaikeaa.
Pää kiinni. Pää kiinni!
Ohjatkaa kohti oikeaa rantaa.
Melokaa!
Yossi, melo.
Helvetti.
- Sinäkö aloit antaa käskyjä. - Ole sinä hiljaa.
Tämä ei ole Oregon, hemmoseni.
- Et tiedä lainkaan... - Ole hiljaa.
Karl, kerro meille suunnitelma.
Suunnitelma? Minäpä kerron.
Leiriydytään tähän. Huomenna raahaamme lautan koskien ohi.
Minä menen metsälle, ja Kapteeni Amerikka voi painua helvettiin.
Hienoa, Kevin. Emme tiedä, missä olemme tai mitä tehdä.
- Ja hän häipyi noin vain. - Mikä sinua vaivaa?
Olet niin suuri pettymys, etten jaksa edes uskoa.
Näittekö Karlin lautalla?
Hän oli kauhuissaan. Hän oli aivan pihalla.
Ei osannut edes lukea jokea.
Arvatkaa, mitä luulen.
Karl ei osaa uida.
Hemmetti.
Mene etsimään hänet, Kevin. Sinä hänet suututit.
- Isukki pitää meistä huolen. - Lopeta tuo isittely.
Jeesus sentään.
Minä menen.
Karl?
Karl, mitä sinä teet?
- Näitkö sen? - Minkä?
Jaguaarin. Säikäytin sen tiehensä.
Piti sinua varmaan typeränä apinana.
Mikä on, Karl?
Mennään.
Menkää vain. Onnea matkaan.
Minä kävelen täältä. En lähde enää joelle.
Onko kyse koskesta? Pitääkö pyytää anteeksi?
Älä ole hölmö. Olet nyt kapteeni.
Minä kävelen Impuramaan. Se kestää kolme päivää.
Tulkaa mukaan tai jääkää kalanruuaksi. Ihan sama minulle.
Ihan niin kuin huvittaa.
Ja nyt...
Nyt menen paskalle maailman suurimpaan bañoon.
Päätä sinä, pomo.
Yksi vastaan kolme.
Hitto.
Olen viettänyt koko ikäni eri joilla, enkä kaipaa kuolemaa.
Mutta kyllä me tästä joesta selviämme.
Minäkin haluaisin jatkaa, mutta...
Entä Marcus?
Hän haluaa mukaan.
Hänellä ei ole hätää Karlin seurassa.
Rankkaahan se on.
Mutta hänen olisi väärin seurata meitä.
Ja meidän olisi väärin ottaa hänet mukaan.
En minä häntä halua mukaan.
Hän ei enää pysy mukana.
Hänen on lähdettävä.
Sopiiko se sinulle?
En tiedä.
Menen puhumaan hänelle.
Hei.
Mikä nyt on?
Tuota...
Puhuin Kevinin kanssa. Hän haluaa jatkaa jokea pitkin.
Ilman Karlia?
Pidän Kevinistä, mutta hän on hullu. Se on järjetöntä.
- Hän ei pysty siihen. Siitä tulee... - Tiedän sen, Marcus.
Yritin muuttaa hänen mieltään.
Ei hän omillaan pärjää. Jonkun meistä on mentävä mukaan.
Ja...
Jalkasi ovat huonossa kunnossa. Et sinä pärjää lautalla.
Jalkani ovat ihan kunnossa.
- Niinkö? - Kyllä.
Olen kylvettänyt niitä päivittäin alettuamme rakentaa lauttaa.
No, sehän on...
Se on hyvä uutinen... Minulle.
Oikeasti haluaisin lähteä Karlin matkaan.
Olemme kolmen päivän päästä perillä, ja kaikki on siinä.
Jos sinulle sopii, voisitte mennä Kevinin kanssa lautalla.
Ei, olen pahoillani.
En voi lähteä hänen kanssaan kaksin.
Näet, miten hän käyttäytyy minua kohtaan.
Jalkani hidastivat koko matkaa. Olen pahoillani siitä.
Ei se mitään. Ymmärrän kyllä.
Jos sinulle sopii, haluaisin lähteä Karlin mukaan.
Jalkojesi kunnosta huolimatta?
Niin.
Hyvä on.
- Tosiaanko? - Kyllä.
- Kiitos, Yossi. - Ei mitään.
Olemme tässä. Koskia riittää. Tässä, tässä ja tässä.
Tämä on pahin. Lienette siellä huomenna. Mal Paso San Pedro.
- Pääseekö tuosta läpi? - Älkää edes yrittäkö.
Molemmin puolin on kallioita. Ei avorantaa laisinkaan. Kuolette vielä.
Mistä tiedämme, koska lopettaa?
Oikealla puolen on hiekkaranta. Siellä teidän on pysähdyttävä.
Ellei se onnistu, hypätkää lautalta. Älkää ihmeessä menkö koskeen.
Selvä.
- Ottakaa viidakkoveitsi. - Jep.
- Minä pidän haulikon. - Kyllä se sopii.
- Jaammeko ruuan? - Te tarvitsette sitä enemmän.
Me pääsemme pois kolmessa päivässä.
Hankimme Impuramassa aaseja ja ruokaa.
Ja ratsastamme Apoloon kuninkaiden lailla.
Olet melkoinen paskiainen.
Juupa juu, Karl.
Sinä olet toiminnan mies.
Me odotamme teitä.
- Siellä Titicaca-järvellä. - Niin?
Emme olisi tavanneet, ellei kapteeni olisi palannut.
- No, onnea matkaan. - Samoin.
- Pitäkää huolta itsestänne. - Pidetään.
Hei.
- Sitten laitetaan juhlaruokaa. - Kuulostaa hienolta.
- Ahmitaan kunnolla. - Niin.
Lupaan, että kaikki palaa taas ennalleen.
Kyllä, aivan.
- Valmis? - Valmis.
Ota tästä.
Tiedätkö, mikä päivä nyt on?
1. joulukuuta, kai.
Ehkä pääsen jouluksi kotiin.
Jäädäänkö pian jonnekin ja yritetään saada kalaa?
Vielä on tunti päivänvaloa.
Yritetään päästä lähemmäs kanjonia. Vai mitä sanot?
- Helvetti sentään. - Mitä?
Tartu melaan.
Äkkiä.
- Ota mela. Äkkiä melomaan. - Tässä ollaan.
Melo!
- Melo! - Virta on liian voimakas.
- Mitä nyt tehdään? - Tähdätään rannalle.
- Jyrkästi oikeaan. - Selvä.
- Hyvä. - Melo!
- Paina päälle. - Ei tämä onnistu.
- Melo täysillä. - Minä melon. Virta on liian voimakas.
- Anna mennä, Yossi! - Kevin!
Ei tässä mitään.
Oikealle!
Pane kaikki peliin.
- Paina menemään. - Kivi! Kevin!
Yossi, painu alas.
Ei.
Pidä kiinni.
- Kevin. - Ei hätää, pidä kiinni.
- Kevin! - Pidä kiinni.
- Voi ei. - Hei.
- Minä yritän rantaan. - Mitä?
- Ei tähän voi jäädä. - Älä jätä minua.
Heitä minulle viidakkoveitsi, kun olen päässyt rantaan.
Kaadan riu'un ja vedän sinut sinne.
- Liian vaarallista. - Ainoa keino.
- Et sinä selviä siitä. - Ei ole muuta keinoa.
Kyllä minä pärjään. En jätä sinua.
En jätä. Pitele vain kiinni.
Ei, Kevin!
Yossi, pidä kiinni!
Pidä kiirettä!
Lautta liikkuu, Kevin!
Yossi, heitä viidakkoveitsi.
Yossi!
Kevin!
Helvetti.
Ei!
Supermies.
Kevin!
Yritän päästä Curiplayaan tai Rurrenabaqueen.
Tule perässä. Haen apua. Yossi.
Minä olen toiminnan mies.
Saatana.
Sinä pelastut Curiplayassa.
Sinulla on kartta, ja ihmiset tulevat pelastamaan sinut.
Sinun täytyy vain jatkaa.
Jatkaa, jatkaa ja jatkaa.
Kiva. Se liikkuu.
Yossi.
Mitä. Kevin?
Kevin?
- Yossi? - Marcus?
Mitä?
Yossi.
Marcus.
Syty nyt.
Huhuu?
Huhuu!
Hola!
Olen pahoillani.
Huhuu?
Ei.
Nyt siis...
Tämän on oltava Curiplaya. Joten...
Pitää päästä Rurrenabaqueen.
Sinne on pitkä matka.
Ei.
Ei se ole pitkä matka. Maailman onnekkaimmalle miehelle.
Tuossahan se on.
Kyllä sinä sinne omin jaloin kävelet.
No niin.
Sinun on tehtävä se.
Kuivaa jalkasi. Noin.
Olen tosi pahoillani, Marcus. En minä tiennyt.
En halunnut olla heikoin lenkki.
Pelkäsin vielä sinua enemmän, koska olen pelkuri.
Koska olen pelkuri, ja ansaitsen kaiken tapahtuneen.
Kevin?
Kevin, olen täällä!
Kevin!
Ei, ei!
Ei!
Typerä idiootti.
Yliopisto.
- Lakiopinnot. - Minä tiedän, miltä sinusta tuntuu, isä.
- Olen pahoillani. - Ei sekelin sekeliä.
Et saa minulta ainuttakaan sekeliä.
En tarvitse rahojasi. Enkä niitä pyydä.
Vuosi se vain on.
Hölmö. Typerää.
Uskomatonta. "Seuraa jokea."
Karl sanoi aina: "Seuraa jokea."
14. PÄIVÄ
Ei, ei, ei.
Okei, Yossi. Jatka vain menoa. Jatka.
Tiedän sinunlaisesi. Et tiedä, milloin lopettaa.
Yossi.
Ei, ei!
Katso, isä.
BURRENABAQUE, 200 KILOMETRIÄ CURIPLAYASTA
Saat pian tavata kapteeni Armandon.
Ennen sinun löytämistäsi ei sieltä ole kuulunut mitään.
Jos hän ei hukkunut, hän tuskin antoi periksi.
Hänet pitää löytää.
Hei, odottakaa! Odottakaa!
Odottakaa!
Hei, hei!
Olen täällä!
Hei, älkää lentäkö pois. Ei!
- Etkö voi lentää alempana? - En.
Ei käy.
Hei. Lensimme niin korkealla, ettei mitään erottanut.
- Kuuntelepa nyt. - Pyydät minua kuuntelemaan...
Ihan totta. On kulunut lähes kolme viikkoa.
Etsittävää ei enää ole.
Et voi tietää sitä.
Teit kaiken voitavasi. On ihme, että selvisit. Lähde kotiin.
Tajuan, ettei tämä kuulosta järkevältä, täysin toivottomalta vain.
Mutta tunnen sydämessäni hänen olevan elossa.
Tarvitsen vain vähän apua.
Jos puhuisit lentäjälle, ja antaisit vielä tilaisuuden.
Kyllä minä haluan auttaa.
Niin sinä sanot.
Mutta en voi.
- Et voi? - En minä voi.
Selvä. Arvaa mitä?
Jos et halua auttaa, lähden joelle yksin.
Entä jos kuolet häntä etsiessäsi?
Sitten kuolen.
Hyvä on.
Odota.
Tule tänne.
Saattaa olla yksi ihminen, joka voi auttaa.
Señor Tico?
Kapteeni Armandon mukaan tunnet Tuichijoen parhaiten.
Ystäväni katosi siellä.
Se kadonnut mies?
Gringo, joka on ollut kadoksissa jo 17 päivää?
Ei hän siellä selviä.
Ystäväsi juonee jo tällä hetkellä maljoja Herran kanssa.
Ei, hän on elossa.
Ja tarvitsen apuasi hänen löytämisekseen.
En minä voi.
En ole koskaan rukoillut yhtään mitään.
Mutta nyt rukoilen. Minä pyydän.
Olen pahoillani.
Paljonko haluat veneestä?
Sinun veneestäsi.
Paljonko?
- Hullu gringo. - Loco.
Olen tosissani. Tarvitsen sen.
Ole kiltti.
Älä pakene. Älä suotta pakene.
En tee sinulle pahaa.
Älä juokse pakoon. Kaikki hyvin.
Nimeni on...
Minä olen Yossi.
Olen eksynyt.
Puhutko englantia?
Et tietenkään.
Et ymmärrä minua, mutta...
Mutta tuntuu hyvältä tavata.
Huomenna pitää löytää joen rannoilta avopaikka,
jotta he näkevät meidät lentokoneesta.
Kaikki kyllä järjestyy.
Tämä ei nyt ole kummoista,
mutta parempi kuin nukkua paljaalla maalla.
Ei, sinä vain.
Kaikki on hyvin. Tämä pitää hyönteiset poissa.
Minä suojelen sinua.
Anteeksi. Pitää tehdä yksi asia.
Noin.
Piti vain tarkistaa.
Pitää jatkaa Rurrenabaqueen.
Emme saa pysähtyä.
Pidetään silmällä lentokonetta. Lentäjä näkee meidät-
ja heijaa siivenkärjillä.
Sitten olemme turvassa.
Saat tavata ystäväni.
Mutta pelkään, että meille tapahtuu jotain.
Ei minulla ole mitään hätää.
Katso. Mitä minä sanoin?
Hedelmä. Hieman mätä, mutta ei se mitään.
Ei, ei. Sitä ei saa syödä.
- Pakko syödä. - Se ei ole syömäkelpoinen.
En pysty tähän yksin. Et saa antaa periksi.
Syö!
Minäkin olen nälissäni, minulla on kipuja. Ja jalkani...
Anteeksi.
Anteeksi. Tarvitsemme lepoa.
Saamme joka ilta puun suojaksemme Herralta.
Tämä on Jumalan lahja. Emme ole täällä yksin.
Jumala kulkee kanssamme. Hänen kätensä on olkapäällämme.
Hän on seurassamme.
Tule viereeni. Minä suojelen sinua. Pysymme lämpiminä.
Noin. Kaikki järjestyy kyllä.
Pysy siinä vierelläni.
Nyt voimme nukkua.
Olet turvassa.
Jumala on kanssamme.
Kaikki hyvin. Nuku nyt.
Nuku.
Mitä?
Ei.
Hei!
Ei.
Ei, ei.
Älkää koskeko minuun.
Tule elossa kotiin, Yossi.
Pysy luonani.
Älä lähde luotani. Älä lähde.
Kyllä se tästä.
Kyllä.
Täytyy löytää aukea paikka joen varrelta, jotta lentokone näkee meidät.
Yossi.
Yossi?
Yossi!
- Yossi. Tule tänne. - Ei.
- Taistele, Yossi! - Yossi.
Älä anna periksi.
Jatka, Yossi!
Yossi!
Hei, kaikki hyvin.
Kaikki hyvin.
Sinä jäät henkiin.
Kiitos.
- Mitä nyt? - Pitää palata takaisin.
Tämä on mahdotonta.
Olet tehnyt parhaasi.
Olen pahoillani.
Yossi.
Mene pois.
Kääntäkää vene.
Jatkakaa.
Vähän vielä.
Hetkinen.
Odottakaa.
Jatkakaa samaan malliin. Mennään.
Kevin.
Yossi!
Käänny.
Yossi!
Aja rantaan.
Älä nouse. Tule.
- Kiitos. - Minä löysin sinut.
Kiitos.
- Kiitos. - Lupasin olla hylkäämättä sinua.
Kaikki hyvin.
Kyllä se siitä.
Olet nyt siinä. Kaikki hyvin.
Istu.
Gracias.
- Lääkäri. - Sí, gracias.
Sinä pelastit henkeni.
Itse pelastit omani. Tulen pian.
Gracias.
Kiitos Luojan, että toit kadonneen takaisin.
Luojalle kiitos.
Yossi ja Kevin pääsivät La Paziin ja odottivat Marcusta ja Karlia.
Heitä ei enää kuulunut. Kevin etsi viikkokaudet vailla tulosta.
He eivät enää nähneet.
Myöhemmin kävi ilmi, että Karl oli viranomaisten haussa.
Hän oli aiemminkin vienyt turisteja patikkamatkoille.
Mitään intiaaniheimoja ei ollut.
Vieläkään ei tiedetä, miksi hän valitsi Yossin. Tai vei heidät viidakkoon.
YOSSI GHINSBERG
PELASTUMISENSA JÄLKEEN RURRENBAQUESSA KOLUMBIASSA 1981
KAKSI PÄIVÄÄ PELASTUKSEN JÄLKEEN BENIJOELLA 1981
KEVIN GALE JA MARCUS STAMM VAELLUKSELLA ANDEILLA 1981
KEVIN GALE VAELLUKSELLA PERUSSA 1981
MARCUS STAMM BOLIVIASSA 1981
KEVIN GALE JA YOSSI GHINSBERG ETELÄ-AMERIKASSA 1981
KARL RUCHPRECHTER, TUNTEMATON PÄIVÄMÄÄRÄ
Kevin jatkoi intohimonsa parissa matkata ympäri maailman.
Lopulta hän asettui Israeliin, missä asuu vaimon ja kahden pojan kanssa.
Hän julkaisi äskettäin kirjansa viidakon tapahtumista ja pelastuksesta.
10 vuoden päästä Yossi palasi joelle, joka oli viedä hänen henkensä.
Hän perusti uchupiamina-heimon kanssa ekologisen majoituksen.
Se on muuttanut koko seutua.
Hän seikkailee vieläkin intohimoisesti kautta maailman.
MARCUKSEN MUISTOLLE
Suomennos: Sami Siitojoki