Hallo.
Vi klarte det!
Det var en overraskelse.
Håper jeg kan leve opp til det.
Stort ansvar.
-Enormt, faktisk. -Enormt.
Hallo.
Takk for at du ringte.
Nei, det går bra.
Du er øverst på lista. Du har vært fantastisk.
Fantastisk.
Jeg skal ikke glemme deg.
Bill!
-April! -Janet.
Gratulerer! Du klarte det!
Kondolerer, Janet. Siden du har nådd til topps på fjellet, kan du kun...
Å, hold tåta. Gottfried. Spar oss for selvfølgelighetene dine.
Du er en stjerne. Jeg er stolt av deg, selv om jeg mener demokratiet er ferdig.
Takk, April. Du er i alle fall konsekvent.
Jeg drikker ikke alkohol for tiden.
-Føler du deg annerledes? -Nei, i grunnen ikke.
Du ser litt ministeraktig ut i den munduren.
På en postmoderne, post-postfeministisk 21. århundremåte, da.
Det har ikke helt sunket inn ennå, jeg har hatt det så travelt.
Hei, mamma. Det gjorde du, det har du alltid gjort.
Han er veldig stolt.
Han har støttet meg veldig.
Jeg er heldig. Mamma, vet du hva.
Jeg har gjester. Kan jeg ringe deg senere?
Sikkert at du ikke vil...?
-Du er...? -Gottfried.
Ja.
Og jeg er Bill... tror jeg.
Jeg var det i alle fall.
-Veldig morsomt. -Det var ikke en spøk.
Ja vel. Jeg skjønner.
Ikke si at du mediterer, Gottfried.
Ta deg sammen!
April, kan du åpne?
Hun er så vakker.
-Hvem? -April.
Martha!
Jeg er en meget heldig mann.
-Hvor er Janet? -Kjører en Thatcher.
Viser at hun ennå kan mekke kanapeer på kjøkkenet-
-selv om hun gjør politisk karriere.
Janet, det er jo helt vidunderlig. En seier for kvinner.
For alle og enhver.
Nå har i alle fall ditt vaklende parti en stødig person ved helseroret.
-En med prinsipper og ambisjoner. -Takk. Virker som du mener det.
Klart jeg gjør, tosken. Jeg er veldig stolt av deg.
Det vet jeg Bill er også.
Du lar Janet ta seg av maten? Snilt av deg.
Du er vel utslitt etter å ha vært perfekt i så mange år.
Vel, det var verdt det. Hun har nådd til topps.
Gratulerer, gamle fiasko.
-Bak enhver vellykket kvinne står det... -Spar oss for de utålelige klisjeene.
Bare noen nære venner. Hva med i morgen?
Alle vil ha tak i Janet nå. De vil ete henne levende.
Hun ser ut som ei jente, tenker som en mann.
En androgyn sjel, full av tæl. Høres nesten ut som meg.
Forskjellen er at Janet tror endring er mulig gjennom partipolitikk.
Du er så stille i kveld, Bill.
Du må slutte å ringe.
Slutt! Det er umulig å prate, folk går inn og ut her hele tiden.
Så bra! Da ses vi i morgen. Det ser jeg fram til.
Ha det.
Min jobb. Jeg er portvakt, utpekt av ministeren.
-Jinny. Du er tynn ennå. -Er Martha kommet?
Hun er der inne, med din gamle venn. Janet er på kjøkkenet, om du vil...
-Nei, jeg må snakke med Martha straks. -Savner du henne sånn?
-Ekteskapet er en utålelig institusjon. -Jeg liker det.
Gottfried og jeg skal skilles. Dette er vårt siste måltid.
Hva skjer, Jin?
-Hva for noe? -Tre, Martha. Tre!
Unnskyld oss...
-Hvem andre kommer? -Bare Tom og Marianne.
Vakre Marianne, spinndronningen. Og hennes latterlig flotte mann.
Synd han er en finanskødd-
-med forunderlig evne til å tjene millioner på andres elendighet.
-Hvorfor ba du dem? -Jeg skal jobbe med henne.
-Du blir sjefen hennes, mener du? -Ja, jeg blir vel det.
Hun blir din undersått, tar notater og pønsker på å erstatte deg.
Hun og jeg kommer veldig godt overens.
Vi skal dele kontor.
Flaks for deg, du kan nyte synet av all den genetiske herligheten.
April...
Tror du alt er bra med Bill? Vi har jo alltid villet dette.
Han oppmuntret meg, men nå virker han...
-Full? -Deprimert.
Hør her.
Kunne Dennis Thatcher og prins Philip trippe tre trinn bak-
-sine kvinnelige ledere uten å klage, kan Bill det også.
Hallo. Tusen takk for at du ringte.
April, så godt å se deg. Det er altfor lenge siden.
Mulig. Er du alene? Hvor er Marianne?
Marianne ble forsinket. Hun beklager. Hun kommer til desserten.
Å. Strålende.
-Eller osten. -Fantastisk.
-Eller til kaffen, kanskje. -Suverent.
April, hvor er badet hen?
Toalettet. Kjøkken. Vertinne.
Vert.
Det var Tom. Han er på toalettet.
I en ekstremt dyr dress.
-Ingen Marianne? -Forsinket. Synd.
Og Bill driver visst diskotek.
Håper ikke Gottfried danser. Jeg må gå og sjekke.
Slutt! Ikke mer.
Jeg også.
Du er ingen taper, Tom.
Ingen taper.
Helvetes... billig.
Janet! Det var strålende nyheter.
-Jeg er ikke overrasket. -Det er jeg.
Vi får se hva jeg kan utrette.
Marianne er forsinket...
-Hun jobber så mye. -Hun prøver å komme senere.
-Jeg finner en drink til deg, Tom. -Nei, bli der du er!
-Kan jeg hjelpe? -Nei, nei.
Hvor er den skjønne mannen din?
Akkurat, skjønner. Gratulerer igjen, Janet.
Martha...
Se på meg.
Det er strålende, er det ikke?
Jinny...
Vi er visst i ferd med å bli et kollektiv.
Jeg hadde så vidt vent meg til at vi er et par.
Martha!
Vi skal bli en familie. Vil du fortelle dem det?
Vil du fortelle dem hvor lykkelige vi er?
Kan du hjelpe meg litt, kjære?
Er alt bra med deg?
Vi har en kunngjøring.
Bill, jeg vet du elsker den greia, men kan du...
Vel, alle sammen.
Vi venter ikke én, ikke to,-
-men tre babyer.
Mennesker. Små mennesker.
Gratulerer. Jøss!
Jøss...
Var det skryt eller et rop om hjelp? Jeg klarte ikke å tyde tonefallet.
-Unnfangelsens under... -Å, hold kjeft, Gottfried.
Jeg foreslår en skål for min eldste, kjæreste-
-og mest trofaste venn, som har oppnådd noe sjeldent.
Det er grunnen til at vi er her i kveld.
Unnskyld meg, Jinny og Martha, men babyer blir født hver dag-
-i ekstremt store antall, i den grad at det truer planeten og vår framtid.
Men det er ikke hver dag en av oss blir skyggeminister-
-i deres gjennområtne, ubrukelige opposisjonsparti.
Faen ta deg, April. Men du har rett.
Hva?
-Det har jeg aldri sett skje før. -Ikke jeg heller.
Håper ikke det er et dårlig varsel.
Det er bare et knust vindu i en dør, ikke et vindu inn til noens sjel.
Ta min. Jeg drikker ikke, i omstendighetene jeg er i.
Kanskje bare en symbolsk slurk. Hva syns du, Martha?
-Du er en fri kvinne. -Er jeg?
Skål for Janet. Jeg tror kanskje ikke på parlamentarisk politikk,-
-men jeg tror absolutt på deg.
-Bill, kom igjen. -Hva er det kjære?
Jeg har en kunngjøring.
Enda en kunngjøring. Herregud...
Det viser seg at jeg ikke er frisk.
Bill!
Hva feiler det deg?
Jeg har fått en diagnose.
Ikke så bra, faktisk.
Hva slags diagnose?
-Dødelig. -Jævel!
-Stakkars jævel. -Ja visst.
Dødelig?
Sa du dødelig, Bill?
Ja, det ser ut som jeg er ferdig.
Medisinsk sett.
Hvorfor har du ikke fortalt det?
Herregud!
Hvor lenge har du visst det?
Hva er det for noe? Hva feiler deg?
Lunge, lever, bein...
-Bare å velge. -Hvor lenge har du igjen?
Ingen tid i det hele tatt.
Ingen vet hvor lenge de får leve, Bill.
Vestlige leger har ikke peiling. Så...
Faen!
Jeg trekker meg umiddelbart. I morgen. Straks de har en erstatter.
-Jeg skal ta meg av deg. -Nei Janet.
Klart jeg skal. Du støttet alltid meg. Nå gjør jeg det samme for deg.
Jeg skal gjøre mer!
Å, Janet. Faen!
Du vil ikke trekke deg. Etter så mange års strev med å nå til topps...
Faen!
Jeg trengte litt luft.
Ja, jeg også.
-Hva var det nå du jobbet med, Tom? -Jeg jobber i finans.
-Føler du deg bra? -Topp.
-Og du? -Kvalm.
Faktisk...
Er dette sant?
Bill?
Så fryktelig!
-Å Gud. -Ta det rolig.
La oss se praktisk på det. Bill...
-Hvem har du vært hos? -En spesialist i Harley Street.
Hold an, gikk du til en privatlege?
Ja.
For fastlegen vår kunne ikke ta imot meg før om to jævla uker.
Ventet du spesialbehandling, Bill? Køsniking?
Dette er England. Det gjøres ikke unntak for mannen til en minister.
Særlig ikke for mannen til helseministeren.
-Skyggeminister. Men hvem bryr seg. -Du gjør.
Nei, April, dette er Bill. Vi må gjøre alt vi kan. Uansett.
Det er bare prinsippene dine.
Jeg fikk time hos spesialisten straks. Alle prøver er tatt.
Og han er helt sikker?
Helt sikker. Han sa-
-at jeg er ferdig.
Vestlig medisin er voodoo, Bill.
-Voodoo? -Voodoo.
-Jeg venter barn... -I flertall, til og med.
Ja, og utelukkende takket være vestlig medisin.
Veldig vestlig, veldig privat og veldig dyrt.
Og verdt hver penny! Så alt er ikke dårlig, Gottfried.
-Det er rene underet. -Det er en prosedyre med en petriskål.
De gir deg masse hormoner, og det er ikke noe gøy.
Det kan være ganske smertefullt, men det er jo utrolig-
-at denne "prosedyren" kan føre til nytt liv.
-Hold opp. Bill sier at han dør. -Ikke ennå.
Snart.
Bill, leger er ikke profeter.
De forbanner deg med sin såkalte vitenskap, sin såkalte statistikk.
Kan de forutsi døden? Nei.
Hva skjønner de egentlig av sykdom?
-Ingenting! -Gi deg, nå går du for langt.
Dette landet fant opp et nasjonalt helsevesen som er gratis for alle.
Det forbedret livet til mange millioner.
Og her er en av dets mest lidenskapelige voktere.
Savner deg. Men hva er det hun vokter?
Disse såkalte legene ser ikke hele mannen når han lider.
De prøver å eliminere symptomene-
Bill syk. Slutt mellom deg og meg-på sykdom-
-med giftige kjemikalier solgt av farmasiselskaper som tenker profitt.
-Kun profitt. -Ja, og hvorfor ikke?!
Vestens medisinske establishment er uvitende og korrupt!
De dreper folk-
Aldri. Kan ikke leve uten deg- med sine "kurer".
Du må unnskylde min såkalte kjæreste. Jeg orker ikke dogmetenkning.
-Ikke engang når den er delvis riktig. -Den er helt riktig.
Dere skjønner hvorfor jeg vil skilles fra denne... tyskeren.
Hva har nasjonaliteten med dette å gjøre?
Alt. Tenk på nazistene og deres medisinske etikk.
-Jeg er ikke nazist. -Du er opphengt i dogmer.
-Jeg jobber med opphengene mine. -Jobber? Kaller du det jobb?
Kil en aromaterapeut litt, så får man en fascist.
Jeg er ikke aromaterapeut. Jeg er livscoach og healer.
Havner man i en bilulykke, vil man ha en sykebil, ikke en livscoach.
April, du burde likevel ikke bruke et ord som nazist-
-mot generasjonen etter. Vi er ikke ansvarlige for våre foreldres synder.
Tror du faktisk på synd, Martha? Så kristent av deg.
Jeg trodde du var en ateist-
-som krangler med den Gud du ikke tror på, i tilfelle han lytter.
-Hun krangler mye. Mest med meg. -Nå må dere slutte med dette!
Nå handler det om Bill! Mannen som har støttet meg-
-gjennom alt.
Mannen som ofret et professorat ved Harvard...
-Yale. -Yale, ja. ...for å støtte meg.
Slik at jeg kunne følge mitt kall.
Å, Bill!
Jeg er så lei for det.
Hvorfor merket jeg ikke noe?
Hvorfor så jeg ikke at du var syk?
Bill, vær så snill.
Se på meg.
Si noe.
-Bør vi ikke la dem være alene litt? -Hvorfor det?
Litt tid for seg selv?
Akkurat nå trenger de oss, vår oppmerksomhet.
De trenger vennskapet vårt, og klar tankegang.
-Det lukter svidd. -Det er vol-au-ventene!
-Jeg tar meg av det. -Er ikke Jinny kokken?
En veldig god en. Nummer to i Masterchef i fjor. Så du på?
To dæsjer pastinakk og en druecoulis. Uforglemmelig.
Jinny, kan du? Du har lagt på deg fem kilo, Martha.
Siden den utrolig rørende seremonien. Med matchende hatter.
Ikke bare sitt der.
-Hva kan jeg gjøre? -Hjelp meg.
Jeg kan ikke hjelpe noen, ikke meg selv, engang. Jeg brenner.
Det er tertene som brenner. Tom, kan du slå på lyset?
-Tror du at... -Ja, min venn?
Tror du virkelig at en dødelig prognose-
-er en slags forbannelse?
Ja, det gjør jeg.
Jeg er materialist og ateist.
Mitt verdenssyn har alltid vært formet av fornuft og observasjon.
Årsak og virkning. Logikk og deduksjon.
Jeg har alltid vært rasjonalist. Ikke sant, Martha?
Det har du, Bill.
Og fra et statistisk synspunkt,-
-som Janet så ofte har påpekt,-
-så er det klassebakgrunnen din-
-og din økonomiske status som avgjør din generelle helsetilstand-
-og forventede levealder, uendelig mye mer enn kosthold og trening.
Derfor er helse politikk. Det har vi alltid vært enige om.
Så ord som forbannelse-
-og voodoo har aldri eksistert i mitt vokabular.
Men nå-
-ser alt annerledes ut.
-Kanskje alt er annerledes. -Kanskje det.
Men det verste er dette:
Jeg stiller meg selv et spørsmål som er umulig å besvare.
Et metafysisk spørsmål.
Hvilket spørsmål da, min venn?
Hvorfor jeg?
Når noen blir syk, har det alltid en årsak.
Om ikke i dette livet, så i et tidligere.
Gottfried...!
-Nå er du pinlig. -Mulig. Han prøver i alle fall å hjelpe.
-Forsvarer du Gottfried nå? -Jeg får altfor ofte høre-
-av nettroll at jeg er pinlig, eller det som verre er.
Mye verre, faktisk. Er det en forbrytelse å være pinlig?
Martha, du er en førsteklasses lesbe og en annenklasses tenker.
-Må skyldes alle kvinnestudiene dine. -April, jeg er professor.
Ekspert på lokal differensiering i yrke og kjønn i amerikansk utopisme.
Det var det jeg mente.
Pokker!
-Hva gjør jeg? -Vet ikke. Bare få den av!
-Som du svetter. Er du også syk? -Jeg sa jo at jeg brenner.
Jeg må beskytte babyene mine.
Ja, slik jeg må beskytte ekteskapet mitt. Skjønner du?
Du er heldig, Jinny. Jeg og Marianne har ikke fått babyer.
Ingen andre heller i dette selskapet.
-Du er ikke syk, altså? -Det er ikke jeg som er syk!
-Syk! -Hvorfor slår du ikke av den greia da?
-Jinny, går det bra med deg der inne? -Ja da.
Tom hjelper meg.
Får jeg spørre om noe? Da jeg så deg der ute...
Prøvde du å ta noe opp av...
La oss komme til poenget.
Bill, har de foreslått å operere bort noe?
Å fjerne noe? For da bør du vurdere det.
Hva tror du, Gottfried? Vil operasjon være bra for Bill?
Slik en livscoach ser det?
Til tross for min kritikk av moderne medisin, mener jeg at operasjon-
-noen ganger kan kurere. Som du vet, April.
Karmisk rensing.
Skal ikke krangle, Janet misliker det, men de karmagreiene er bare piss.
Martha, jeg må snakke med deg om noe. Og nå blir jeg kvalm igjen!
-Sikkert fordi hun er gravid. -Geniet!
Jinny?
Hvor er Martha?
Hun er der inne, hos ham.
Kan du be henne komme hit?
Jeg vil si henne noe.
Jinny, du må fortelle meg hva det er du vil si til Martha.
Er det noe du vil si om meg? Noe du tror at du så?
Kanskje. Hva tror du at jeg vil si til henne om deg?
Hva tror du at jeg så?
Kunnskap, Gottfried, er omskiftelig.
Og kulturspesifikk.
Ja, men hvor vil du med denne tankerekken?
Kanskje Gottfried har et poeng.
Det som en gang så ut som medisinsk vitenskap, ser nå ut som overtro.
Og så har vi mysteriet med placeboeffekt...
"Mysteriet" med placeboeffekt-
-er bevis på at kroppen kan kurere seg selv.
-Skulle ønske jeg ikke var enig i det. -Men det er du, kjære.
Hva har du funnet ut, Gottfried? Med den der...
...healinggreia di?
Kan...
Kan tro gjøre det?
-Tro? Du? -Hvorfor ikke?
Bill vokser usedvanlig fort, åndelig sett.
Bill har debattert åndelighet med rabbier, biskoper og imamer og vunnet.
Han har til og med skrevet bok om det: "Fornuft, veier og religion."
Er det en forbindelse mellom veier og religion?
Bill er ekspert på romersk historie, var veileder til Mariannes doktorgrad.
Det var han, til den jævla doktorgraden!
-Veier knytter sammen ideer også. -Takk for den utredningen om veier!
Den eneste veien som betyr noe nå, er veien til bedring for Bill.
-Tror du på bedring, Gottfried? -Det gjør jeg.
-Selv i et tilfelle som mitt? -Ja.
Så du tror jeg har en framtid? -Like sikkert som at du har en fortid.
Går ikke dette for langt? Gottfried har noen poeng, men han er ingen guru.
Jin.
-Går det bra med deg? -Nei, langt ifra.
Jeg spyr, og fortsetter det sånn, blir denne graviditeten et mareritt.
Og jeg er litt bekymret for Tom.
Hør her, min venn.
Sannheten er meget enkel. Du må bare lytte til din indre stemme.
Om du søker, vil du finne.
Siden vi snakker om sannhet: Bill, er det noe du vil legge til?
Jeg tror du vet hva jeg snakker om. Sannhet!
Er det et konsept noen av dere har hørt om?!
-Nei, Martha, vær så snill. -Ja, jeg vil legge til noe.
Tom.
Hva er det, elskling?
Jeg er lei for det, Janet.
Det er slutt.
Jeg går fra deg.
Nei, vi skal klare dette sammen! Jeg skal stå ved din side.
Nei, Janet. Han sier at han går fra deg, i en annen forstand.
-Tom, la oss gå ut en tur. -Martha!
Hva foregår?
Bill, bare fortell henne det. Hva har du å tape?
Den tiden jeg har igjen, Janet,-
-og det er diskutabelt, avhengig av hvem man spør...
-...vil jeg tilbringe... -Vi skal være sammen.
...sammen med...
...en annen kvinne.
Hva i all verden er det du sier? Hvilken annen kvinne?
Hva er det du prøver å si, Bill?
Hvilken annen kvinne? Hvem?
Hvem?!
Marianne.
Marianne?
Skjønne Marianne? Med deg, Bill?
-Ja! -Faen!
-Jeg gjør ikke sånt. -Du gjorde det.
Dette er ikke meg. Jeg skulle ikke ha slått deg.
Unnskyld... Men jeg kunne drepe deg!
Hvorfor? Fortell meg hvorfor.
Hvorfor nå, av alle dager?
Og hvorfor hun?
April, stopp meg, så jeg ikke skader Bill!
-Hvorfor? -Fordi han er syk. Døende.
Skal du ikke fortelle Janet hvor lenge du har ligget med kona mi, Bill?
Eller kanskje du, Martha, vil informere Janet?
Siden du vel til tider-
-har lånt ut din attraktive shabby-chic feministleilighet-
-til din gode venn Bill! -Martha, visste du det?
Hun er visst medskyldig i denne fryktelige forbrytelsen. Så forbausende.
Marianne og Bill, i din leilighet, Martha?
Ja.
-Hvor lenge? -Et år.
Et år?
-Et helt jævla år? -Eller to.
-Eller noe sånt. -Hva?!
Hele tiden?
Mens jeg var på valgturné og du ringte hver kveld og sa jeg kunne klare det?
Du klarte det.
Og du hadde deg med Marianne i Marthas leilighet samtidig?
Jeg anså deg som en venn, ei søster!
Det er utdatert, Janet. Søsterskap er et avleggs konsept.
Jeg anser meg som en venn og jeg vurderte å si noe, men...
Men hva?
-Du var så opptatt. -Ja, jeg var fryktelig opptatt!
Jeg jobbet døgnet rundt for partiet-for partiet vårt!
Ja, Martha, jeg jobbet for oss alle!
-Hvorfor sa du det ikke til meg? -Det virket ikke som du ville høre-
-om noe annet enn politikk.
Mens jeg var opptatt av å redde vårt land fra å bli økonomisk slaktet,-
-lot du dem ha seg i leiligheten din? -Bedre enn hjemme hos deg, tenkte jeg.
Jo takk, litt av et vennskap.
Hun var min venn først.
Vi delte bolig da vi gikk på universitetet.
Vi delte faktisk alt.
Alt?
Jinny, visste du det også?
Bare litt.
Å, som å være "litt" gravid?
Martha, bør vi ikke gå nå? Dette er blitt så fysisk...
-Hva delte du med Bill på universitetet? -Bolig, mat... Ikke begynn!
Ikke ta den tonen til meg, takk. Jeg er med barn, Martha.
-Tre stykker. -Ja, trillinger. Én, to, tre.
-Du kunne sagt det når vi kom hjem. -Du kunne stilt mer opp.
-Jeg var jo på støttemøtene. -Ja da, ett av tre. Du skulket to.
-Jeg kan telle. -Ikke vær så overbærende. Og svar meg:
-Hva mer delte du med Bill? -Hold opp!
Så dere visste det, begge to. April, visste du det også?
Nei. Enda jeg rent realistisk venter det verste av alle.
Jeg var for opptatt av Gottfrieds hysterisk manglende evne til å se-
-dramet som utspiller seg. -Hvorfor skulle du ha merket det?
Janet merket det ikke. Hun har ikke merket noe som helst ved meg på årevis.
Hvordan kan du si sånt?
Fordi jeg nå vet hvordan det føles når noen legger merke til deg.
Og liker det de ser.
Godt!
Ja, gjør det.
Kom igjen, gjør det! Få se deg vise litt lidenskap!
Hva skjer? -Hevnlyst.
Nei, jeg har aldri trodd på hevn!
Jeg har holdt taler over hele verden om sannhet og forsoning.
Jeg tror på sannhet og forsoning.
Det er bedre å slå løs på et teppe enn å ete deg selv.
Hun vil smadre trynet hans, ikke ødelegge teppene sine.
Du må få utløp for sinnet, Janet. Det er bare naturlig.
Ja, jeg føler også at jeg må få utløp for litt sinne.
Hva mer delte du med Bill?
-Det har jeg alt fortalt. -Nei, ikke om Bill.
-Vi var bestevenner på universitetet. -Lå dere med hverandre?
Én gang. Eller to.
En tabbe, det var vi vel begge enige om den gang, Martha.
-Men artig var det. -Nei.
Så du har hatt en mann inni deg likevel. Og det var "artig".
Det er jo kvalmt!
Du har kanskje tre små menn inni deg.
Det er bra at alt dette kommer ut.
Veldig bra.
Men nå må du beskytte deg selv-
-mot så mye negativ kvinnelig energi.
Gottfried, nå overgår du deg selv.
-Hvordan gjør jeg det? -Jeg skal hjelpe deg.
Bill, jeg synes å huske at du kalte deg selv feminist i gamle dager.
-Alt er forandret. -Forandring er bra.
Hvorfor er forandring bra?
Tom, kom og sett deg.
Prøv å slappe av litt.
Så hyggelig av deg å ringe.
Ja, en liten feiring.
Ja, det har vært litt av en reise.
Det gleder jeg meg til. Da ses vi i morgen.
Janet...
Det er meg. Slipp meg inn.
Elskling.
Hør på meg.
En av grunnene til at jeg aldri har trodd på parlamentarisk politikk er-
-at alt tar sånn tid.
Det er så byråkratisk. Man kan ikke alltid stemme seg ut av en konflikt.
Direkte handling, raske beslutninger, det er det som gir resultater.
Husker du da jeg var en idealist, sånn som deg?
Alle demonstrasjonstogene vi gikk i,-
-i den tro-
-at makthaverne ville høre på oss.
Vel, nå er jeg realist.
Jeg tror, under de rådende forhold,-
-at selv om det kan legge karrierestrategien din i grus,-
-så kan du vurdere mord.
Jeg kan bare ikke fatte at du lå-
-med den hårete, gamle mannen. Det ekle, kåte voldtektssvinet!
Det er over 30 år siden. Nesten 40.
Du gikk i barnehagen da.
Og han er ikke spesielt hårete, når sant skal sies.
Og ikke alle menn er voldtektssvin. Vi er kommet lenger enn det.
-Hva snakker du om, Martha? -Menn er ikke fienden. Det er forbi.
Tom, min venn.
Du har uttrykt dine følelser. Nå slutter vi å være så voldsomme-
-og snakker sammen som menn. Vi tre.
Dette er en krise som kan bli-
-et øyeblikk av dyp personlig forandring.
Men jeg vil ikke forandre meg. Jeg vil bare ha kona mi tilbake.
Jeg vil bare ha...
Jeg vil at ting skal være som de var. Hvorfor vil folk alltid ha forandring?
Alt forandres, om vi vil det eller ei. Vi kan ikke bekjempe det forgjengelige.
Jeg kjemper ikke mot det forgjengelige! Jeg kjemper for mitt livs kjærlighet!
-For livet! -Jeg også.
Livet!
-Dette er bra. Dere deler en impuls. -Jeg deler ingenting med ham!
En i ditt yrke er vel ikke så kjent med å tape.
Jeg taper aldri, Gottfried. Jeg er en vinner.
Skjønner du? Jeg er en vinner!
-Jeg tror du er i sjokk også. -Ja.
Tom.
Nøyaktig når oppdaget du...
Jeg fant det ut i dag.
Hun fortalte deg det til slutt.
Marianne. Jeg visste du ville gjøre det.
Hun fortalte meg det ikke.
Jeg leste tekstmeldingene og de jævla e-postene dine.
Se her:
-"La oss leve og la oss elske." -Catullus.
-"La oss gi etter for kjærligheten." -Virgil.
"Du som søker et mål med kjærligheten:
Kjærligheten gir ingen avkastning." Hva faen er det for noe?!
Hun vil ha kjærlighet og ideer.
Skjønner du, Tom? Ikke penger og forretninger.
En så intelligent og følsom kvinne. En så lidenskapelig kvinne.
Brødre, dere har noe vakkert til felles.
-Vi har ingenting til felles. -Jo, dere elsker begge Marianne.
Og kjærlighet er en mektig kraft.
Gottfried, du er klar over-
-at Tom er en av de umoralske pengemenn som sprader rundt i blådress og...
Samme gamle leksa. Dere intellektuelle føler dere så jævla overlegne.
Selv du trenger penger, Bill!
Penger betalte dette huset, ikke jævla ideer!
-Ikke dine skitne penger! -Ingen penger er rene, Bill.
De går gjennom systemet, og derfra ned i din tarvelige, lille lomme!
Ekte penger. Kontanter, Tom.
Du driver i fiktiv profitt, stjålet fra arbeideres opptjente pensjonsfond.
Stjålet! Det sier han som stjal kona mi! Du stjal kona mi!
-Hun valgte meg. -Hun valgte deg ikke.
-Ikke deg! -Hun gjorde det.
Hun valgte meg. Vi elsker hverandre.
-Jeg er ferdig, April. -Sludder.
Nå høres jeg kanskje nifst ut som Gottfried,-
-men det du opplever, er en følelse.
En fryktelig følelse!
Jeg skjønner at den er ubehagelig, men som alle følelser, vil den gå over.
Og så, da?
Faen, faen, faen!
Gottfried, er han i live?
Jeg er så lei for det!
Gottfried, hva skal jeg gjøre?!
Bare vent og se.
Takk og pris!
Han er i live.
Han liker musikk, jeg setter på noe musikk.
Jeg forguder deg, Janet.
Men hvis du vil styre dette landet,-
-og det vet vi begge at du vil, og må, for alles beste...
...så må du gjøre noe med håret ditt.
Sa de til deg at det er gutter?
Nei, vi var enige om ikke å vite det.
Jo, men så du det på skjermen?
Deres små føtter og tær... og ting?
Nei, jeg ville ikke se. Og jeg var kvalm.
Men tre gutter...
Nesten et fotballag.
Vil du ikke ha dem?
Har du ombestemt deg?
Bill!
Tom, det er kanskje feil musikk.
Herregud!
Jeg er så lei meg. Det går bra.
Kom igjen, Bill.
Det går bra.
Han klarer seg vel, Gottfried?
April. Vi har kjent hverandre lenge. Vær ærlig med meg.
-Har jeg noen gang vært noe annet? -Du utgir deg for å være kyniker.
Alle utgir seg for noe. Som du med din falske politiske visshet.
Den er ikke falsk, men noen ganger må man forstille seg for å vinne.
Det har ikke funket for partiet ditt på lenge, og det vil ikke funke for deg.
Du har gått deg vill, Janet.
Utrolig kompetent.
Men villfaren.
Jeg må tenke.
Ikke tenk, det kan ødelegge alt. Det gjør som regel det.
Vel, noen må stå for tenkingen.
Særlig nå som du tar deg av den dyriske siden av livet.
Dyrisk?
Mener du at jeg er blitt det?
Noen flere hormoner i kroppen til støtte for nytt liv, og så er jeg et dyr?
Dette? Gottfried?
Etter denne kvelden vil jeg aldri se deg mer. Jeg klarer dette selv.
-Ikke vær tåpelig. -Jeg føder heller alene enn med deg.
Om det er sånn du ser på meg, så...
Etter alt du sa.
Har du glemt de vakre løftene våre?
Det er slutt, ikke sant?
-Vi er ferdige med hverandre. -Jeg er bare redd, Jinny.
Det er alt. Jeg er bare redd.
Jeg er redd for å miste alt vi hadde.
Jeg er redd vi skal miste hverandre.
Og jeg er redd for å miste deg, til sønnene våre.
Kom igjen...
Kom igjen!
Dette er ingen bra situasjon.
Ikke gå fra meg.
Jeg elsker deg mer enn selve livet.
Martha, kan du komme hit litt? Jeg tror vi kan ha et problem.
Bill!
Svar ærlig, April.
Hva som helst.
Har jeg kastet bort livet på en luftspeiling?
Nei.
Du er den eneste av oss som har prøvd å utrette noe stort.
Men er det mulig at jeg i den prosessen-
-kan ha bidratt til at Bill ble syk?
-Har jeg forsømt meg emosjonelt? -Det nytter ikke å tenke sånn.
Fordi...
-April, jeg har noe å fortelle deg. -Ja, jeg lurte på det.
April, kan du komme ut hit? Men kanskje uten Janet?
Bill...
Janet...
Hvordan endte det sånn?
Gottfried, vårt forhold begynner å fortone seg bemerkelsesverdig sunt.
Mariann.
Janet, ikke drep meg! Jeg er så lei meg! Ikke drep meg. Jeg er et godt menneske.
Du sa at du elsket meg!
Meg! Forræder!
Norske tekster: P.S. Mannes