I tiden mellem Atlantis' undergang -
- og indoeuropæernes opståen, fandtes der en ukendt tid -
- hvor mægtige kongeriger lå spredt over hele verden.
Så kom det mørke imperium Acheron -
- hvor onde nekromantikere søgte genopstandelsens hemmelighed.
De skabte en maske af kongers knogler -
- og vækkede dens vrede med rent blod fra deres døtre.
Masken samlede en ubeskrivelig ondskab -
- og gav dem en magt, ingen dødelige burde besidde.
Acheron trælbandt den civiliserede verden.
Kun den barbariske stamme kunne gøre oprør mod dem.
Masken blev knust, og Acheron gik til grunde.
Hver stamme beholdt et stykke, så ingen kunne samle masken -
- og atter kaste verden ud i kaos og ødelæggelse.
Stykkerne blev spredt over hele landet og forblev skjult i årtier.
Men ifølge profetien ville en mand en dag forsøge at samle masken -
- og herske over verden.
Og så kom den hyborianske tidsalder. En trøstesløs og barsk tid.
Og således kom et barn til, født i kamp.
Fialla!
Tal ikke, elskede. - Jeg må se mit barn, før jeg dør.
Navngiv din søn. - Hans navn er Conan.
Rolig, Conan!
Når en cimmerianer føler tørst, er det tørst efter blod.
Når han føler kulde, er det det kolde ståls æg.
Men cimmerianeren behersker sit mod.
Han hverken frygter døden eller stormer den i møde.
Men for at blive kriger skal man besidde både snilde og balance -
- og hurtighed og styrke.
Conan.
Jeg gav dig sysler, søn. - Jeg er færdig, far.
Den første, der når rundt om bjergene og tilbage med et helt æg -
- gør sig fortjent til at kæmpe med krigerne.
Hvad venter du på, knægt?
Vi går tilbage.
Flyt jer.
Kom. Vi skal smede et sværd.
En dag bliver dette sværd dit.
Men før du bruger det, må du forstå det.
Sværdet skal bøje, ellers knækker det. Det skal tempereres.
Hvad er det vigtigste, når man smeder et sværd? Ild eller is?
Ild.
Is? - Er du sikker?
Ild og is sammen. Dét er stålets hemmelighed.
Du er stadig lutter ild, dreng.
Nej. Rolig. Find fodfæste.
Det er nok!
Du er ikke rede til dette sværd.
Fyr!
Far! - Conan!
Dø!
Far!
Barbar...
...det er ingen skam at knæle foran mig.
Hver enkelt af disse stolte krigere har overgivet sig, forladt deres land -
- og sværget troskab mod mig.
Det gør de, fordi de ved, at jeg en skønne dag bliver en gud.
En skønne dag gør de andre klaner i Cimmeria fælles front -
- og det bliver din undergang, gud eller ikke gud.
Du ved, hvorfor jeg er her. Der mangler ét stykke af masken.
Du kender dens kraft. Giv mig det nu...
...eller dø, og så finder jeg det selv.
Jeg foretrækker døden.
Min næse!
Det er din søn. Ham kan jeg lide.
Kom her, datter.
Far, jeg kan mærke, at knoglestykket er tæt på.
Vil du finde det til mig?
Barbar, din søn udviser mod, men min datter besidder også evner.
Find det, Marique.
Cimmerianere beder ikke. Det her er deres kirke.
Det er det her, de tilbeder. Det er herinde!
Hun har fundet knoglestykket.
Far.
Din mor ville være stolt.
Remo. Kald mændene sammen og brænd det hele af.
Ikke drengen. Ikke endnu.
Se, hvad han gjorde ved mit ansigt.
Hvordan skal jeg straffe ham? Du frygter hverken smerte eller døden.
Far! Nej!
Far!
Nej!
Er det værre end døden? At se din søn dø?
Fordi han elsker dig.
Den er hel. Marique, nu er vi halvvejs.
Når vi finder den rene, vender din mor, min elskede, tilbage.
Masken er hel!
Conan, du kan ikke redde mig.
Slip kæden.
Jeg er ikke bange for at dø! - Det er jeg heller ikke.
Jeg elsker dig, min dreng.
Nej! Nej!
Conan forlod Cimmeria og vandrede til det yderste af verden -
- mens han dræbte, stjal, overlevede...
Han stormede Venariums høje mure -
- og strejfede om på de mørke have blandt pirater.
Men han havde ikke glemt manden, som havde dræbt hans far.
Det er blot slavehandlere, Conan. Ikke ham, du søger. Hvorfor angribe?
Ingen bør leve i lænker.
Kæmp!
Tilbage, usle, moderløse gedeelskere!
I er fri.
Gå. Jeres herrer er døde. I er ikke længere slaver.
I har taget vores mad og våben. - Hvor skal vi gå hen?
Vi sejler til Messantia.
Kom an.
Kom nu, gamle mand.
Jeg vinder!
Jeg har stadig vundet.
Da jeg traf ham, var han ikke større end dig.
Bare en knoklet, lille rotte, der stjal i Zamora.
Men det var ham, der stjal Elefanthjertet -
- og dræbte troldmanden Yara.
Kom.
Kvinde, mere mjød.
Hvis tur er det så?
Vagter! Dér. Og led dér.
Hvorfor leder de efter dig? - Nej.
Du forstår det ikke.
De smider os begge i fængsel, hvis du ikke giver slip!
Måske vil jeg gerne i fængsel. Tager du ham i midten?
Mig? - Jeg tager ham der.
Jeg er din fange.
Du er rolig af en dødsdømt at være.
Af sted!
Hvor er kaptajnen?
Nå, kan bjergaben snakke? Kaptajnen er optaget.
Bare rolig. Alle får chancen.
Stop ham!
Kom her!
Hvor er kaptajnen? - Han lukker kun op for mig.
Vagter! Døren!
Vagter!
Kan du huske mig? - Hvem er du?
Ham, der gjorde dig smuk.
Nej! Ved du, hvem jeg er?
Hvor er manden, der dræbte min far? - Leder du efter Khalar Zym?
Zym? Nej.
Mit folk blev slagtet af en gemen bandit, ikke en konge.
Dengang var han en bandit. Nu er han en legende. En Skyggeherre.
Skyggeherre?
Tal. Jeg dræber dig ikke. - Kender du Den Forbudte Skov?
Der er kun døde kroppe og de dyr, der æder dem.
I dette øjeblik fører Khalar sine legioner gennem disen.
Mere. - Det er ikke godt nok.
Vent! - Skoven er stor.
Men når han vender hjem til sin fæstning i Khor Kalba -
- drager han gennem kløften i Shahpur.
Et oplagt sted til et bagholdsangreb. - Hvad skal Khalar dér?
Han er sammen med sin heksedatter. De leder efter en ung pige.
En med rent blod. - Lokker du mig i en fælde?
Nej. Jeg lyver ikke for dig. Han er gal.
Han er besat af Acheron-trolddom. Jeg er ikke loyal over for ham.
Nå, nordbo, nu har jeg holdt min del af aftalen.
Du har ret.
Ved Mitra, hvad er det, du gør?
Skåler på vores aftale!
Nordbo! Vent på mig.
Åh gud! - Fanger i Messantia.
Nøglen til jeres frihed ligger i jeres kaptajns mave.
Du gav mig dit ord!
Du lovede at skåne mit liv. - Jeg sagde, jeg ikke ville dræbe dig.
Gør jer fri!
Tilbage.
Jeg hedder Ela Shan.
Der er ikke den lås eller boks, jeg ikke kan bryde op.
Hvis du er så dum at følge efter denne mand til Khor Kalba -
- så opsøg mig i Argalon, så jeg kan tale dig fra det.
Bare spørg efter Ela Shan!
Hvad viser min fremtid, Fassir? - Jeg er ikke sikker.
Jeg ser en rejse.
En mand krydser ørkenen.
En ridder?
En kriger.
Jeres veje krydses.
Han bringer dig hjem til dit fødested.
Er det alt, hvad du kan se?
Den rene er tæt på. Jeg kan smage hende i luften.
Der vil være optøjer i Messantia i dagevis takket være dig.
Khalar Zym. - Hvad?
Det var ham, der dræbte min far. - Zym?
Kender du ham? Jeg har hørt, han er dødens engel.
I aften vil jeg lede efter ham i Shahpur.
Vi kan sejle til bugten nær Shahpur-forposten.
Du kan vente på mig der. - Jeg er ikke dit tyende. Jeg går med.
Nej, Artus. Det her må jeg klare alene.
Gå ind i templet.
Beskyt herren. Af sted!
Kom med mig.
Ind i vognen. - Nej. Jeg vil forsvare vores hjem.
For dit folks skyld må du drage til munkene i Hyrkania. Det er din pligt.
Du må ikke tøve.
Jeg vil ikke forlade dig. - Stoler du på mig, Tamara?
Ja, jeg stoler blindt på dig. - Så gør, som jeg siger. Gå!
Af sted!
Ingen må undslippe!
Zym.
Hvem er du?
Hvor er Khalar? - Hvem er Khalar?
Jeg har hende.
Kom.
Gå til siden, nordbo. Kvinden er Khalar Zyms ejendom.
Hun er min ejendom nu.
Du kan ikke gøre krav på hende. - Nej. Men jeg har et krav til dig.
Hvilket krav? - Døden.
Hvem er du?
Når du kæmper mod en cimmerianer, selv om det er en dreng -
- gør du klogt i at dræbe ham.
Jeg har dræbt flere hundrede af dem. - Ja. En hel landsby.
Men jeg brændte ikke op i min fars smedje.
Flygt fra mig, og jeg vil knuse bjerge for at finde dig.
Jeg vil følge dig til Helvede.
Kvinde, kom her!
Kom her, sagde jeg!
Hvem af jer er den rene?
Den, der afslører hende, bliver skånet.
Og du lugter.
Er det dig, jeg søger?
Kan det være dig?
Ingen af dem er rene.
Du ved, hvem jeg kommer efter. Hvorfor lide for det?
Der er ingen tilbage af den gamle blodlinje.
Hvis det er sandt, så sig mig, hvorfor du og dine munke har valgt -
- at skjule jer her som skadedyr i tusind år?
Vi lever i fred her. Vi har ingen rigdomme. Vi fører ikke krig.
Vi skatter liv. - I skatter liv.
Har du glemt, hvad der skete i Ophirs skove?
Da alle lande i Hyboria jagtede en kvinde, som var hun et dyr?
Da både jeg og min datter blev tvunget til at se Maliva, min uskyldige hustru -
- blive bundet til et hjul og stukket i brand?
Hvad? Nej.
Du skatter døden.
Disse munke havde intet med hendes død at gøre.
Hvor er den rene?
Frygt ej, fader. Han skal nok røbe sine hemmeligheder.
De røber alle deres hemmeligheder.
Din forgæves jagt på Acherons hemmeligheder -
- er et sygt magtbegær, ikke kærlighed til livet.
Din "uskyldige" hustru ville trælbinde hele Hyboria med sin trolddom.
Hun fortjente at brænde op.
Du kommer aldrig til at herske, og Maliva vil aldrig genopstå.
Dø!
Herre! Remo leder efter hende, der slap væk.
Hun er den rene. Remo fanger hende for mig.
Kom her!
Hop af.
Min herre sagde, vi ville mødes.
At vores veje ville krydses.
Det er dig, Khalar Zym er ude efter. - Det kender jeg intet til.
Det var hans mænd, der forfulgte dig. - De angreb vores kloster.
Vil du eskortere mig til Hyrkania?
Vi venter på Khalar. - Der er ikke noget "vi".
Jeg tager til Hyrkania, som min herre bad mig gøre.
Vi venter, sagde jeg. - Jeg tager til Hyrkania, sagde jeg.
Hvorfor binder du mig? - Ti stille og gør, som der bliver sagt.
Hvad vil du stille op med ham?
Jeg venter på, at han vågner.
Jeg vil se ham i øjnene, når jeg dræber ham.
Har du et navn? - Tamara Amaliat Jorvi Karushan.
Og dit? - Conan.
Conan. Ikke andet?
Hvor mange navne har man brug for?
Hvorfor redder du mig blot for at binde mig?
Khalar er svær at finde.
Når jeg ejer dig, må han komme til mig.
Ejer? Jeg er ikke din ejendom. - Læg dig til at sove.
Ingen mand skal give mig ordrer. Jeg er munk af Shahpur-ordenen.
Mit folk er aldrig blevet besejret af din slags, og jeg agter ikke...
Gab op.
Hvad? - Stille.
Stadig intet nyt fra Remo og hans spejdere?
De er væk. Remo kommer med hende. Han har aldrig svigtet mig.
Målet er nært, fader. Snart har du ikke blot masken -
- men også blodet til at fylde i den.
Marique, din mor længtes inderligt efter Acherons trolddom.
Forestil dig, hvilke hemmeligheder hun bringer med tilbage fra dødsriget.
Og forestil dig, hvor uovervindelig jeg bliver, når hun atter er ved min side.
Fader, hvis pigen er væk, eller ritualet slår fejl...
Det slår ikke fejl. - Hvis det gør.
Det gør det ikke! Din mor vender tilbage til mig.
Mine kræfter vokser inde i mig.
Mors blod strømmer igennem mig.
Jeg kan hjælpe dig med at afdække Acherons hemmeligheder -
- ligesom hun gjorde. Jeg kan få dem alle til at knæle for dig.
Ligesom jeg knæler for dig nu.
Kære Marique. Du ligner din mor.
På så mange måder.
Men du er ikke hende.
Tørstig? Her.
Tal sandt. Hvorfor er Khalar ude efter dig?
Jeg er en simpel munk. Jeg har ingen værdi for krigsherren.
Hun lyver!
Hendes blod er specielt. Hun er den sidste af Acherons blodlinje.
Vent. Du må ikke dræbe ham endnu.
Du tager fejl. Den blodlinje endte for tusind år siden.
Du lyver, skøge! - Bare dræb ham.
Nej! For hende kan jeg skaffe dig en fyrstelig belønning.
Khalar har ledt efter en efterkommer med rent blod i 20 år.
Så venter vi på Khalar. - Nej.
Zym slår lejr i Shahpur-kløften, hvor han venter på mig.
Jeg kan vise jer det.
Kom så.
Se selv. Jeg taler sandt.
Han vil betale dig din vægt i guld for kvinden. Jeg kan ordne det hele.
Jeg overbringer budskabet. - Ja, du gør.
Remo er vendt tilbage.
Hvad står der?
Shahpur-forposten ved middag. Kom alene.
Det er hendes.
Du er dristig, nordbo.
Jeg beundrer mod, selv når det er tåbeligt.
Din belønning. - Jeg vil ikke have dit guld.
Hvad vil du så have? - Dit hoved.
Ja, selvfølgelig.
Dræb ham. Og bring mig så den rene.
Conan!
Hvem er du? - Du lod mig overvære min fars død.
Cimmerianer.
Det var din chance, dreng. Du får ikke flere.
Din far ville skamme sig over dig.
Kom an!
Dreng?
Løb!
Nej!
Spring!
Jeg havde ham.
Artus, jeg havde ham. - Guderne er ubarmhjertige.
Blæs på guderne. Det her var ikke deres skyld.
Det var mig, der fejlede. - Er det sandt, hvad man siger?
Har han ildrøde øjne og en hud af guldskæl?
Han er kun et menneske. - Så er det ham, der har fejlet.
Du er nok den eneste i Hyboria, der har kæmpet mod Zym og overlevet.
Jeg må i land og finde ham.
Du må bringe Tamara i sikkerhed. Hun reddede mit liv.
Derfor har hun min loyalitet. - Så har hun også min.
Charmerende mand, din ven. - De fleste fødes til modermælk.
Det første, han smagte, var hans mors blod.
Han er født i krig. - Kan han så kun slås?
Nej. Han har en konges hjerte og en blodhunds trofasthed.
Nok er barbarerne krigere, men de ofrer ikke deres børn -
- eller trælbinder allierede som den civiliserede verdens præster.
Hvad hans manerer angår...
Du ligner en skøge.
Og jeg er åbenbart den eneste kvinde, du har mødt, der ikke er det.
Cimmerianske kvinder klæder sig som krigere.
Giv hende læder og rustning. - Han kan vist lide dig.
Vågn op!
Alle mand på dæk!
Nej!
Svøm!
Hvor mange cimmerianere er faldet for det sværd?
Grib!
Ikke dårligt.
Farvel, brave ven. Må du finde det, du søger, Conan.
Vores ven har tilsyneladende glemt sit kort over kysten.
Bring det til ham og sig farvel.
Vi sejler ved daggry. Kom til tiden.
Gå tilbage til skibet.
Tænker du på, om vores handlinger er en del af en plan?
Et formål, guderne har sat sig?
Eller er vi alle blot dømt til kaos og ødelæggelse?
Det er ligegyldigt for mig.
Jeg lever, elsker, dræber og trives.
Farvel.
Conan!
Den undvegne.
Du begår en fejl. Det er ikke mig, du leder efter.
Det er hende.
Efterkommeren med det rene blod. Acherons nekromantikere.
Jeg leder efter en tyv. - Argalon er tyvenes by.
Jeg søger tyven Ela Shan. - Hvad bilder du dig ind, barbar?
Tilbage, fjolser!
Han sprætter jer op som en fisk.
Jeg skylder denne mand mit liv. - I dag kan du gøre gengæld.
Kom.
Det er vanvid. At bryde ind hos Zym er som at stjæle æg fra en drage.
Hvorfor gøre det? - Der er en kvinde derinde.
Hun må virkelig være smuk.
Min mor bar denne kjole på sin bryllupsdag. Den klæder dig.
Jeg er ikke din mor. - Men det bliver du.
Forestil dig, at din krop er et kar. Og din sjæl er vandet, der fylder det.
Når dit blod fylder masken, tømmer min far dig.
Så hilser jeg døden velkommen.
Din død skal indvarsle en ny tid i Acheron.
De ånder, jeg hidkalder, smelter kød fra kongers knogler.
Min hustru vil gøre mig til gud, og alle rivaler bliver kastet i oceaner af blod.
Jeg bønfalder dig. Lad være. Lad os vende om.
Kom.
Vidste du, at jeg traf din barbar, da han var dreng?
At jeg tog dette sværd fra ham?
Cimmeriansk stål skal være skarpere og hårdere end noget andet.
Når det skærer, er smerten nærmest en nydelse.
Det vil nok glæde dig.
Det var den sidste port. Jeg sagde jo, at jeg kunne få dig herind.
Dig!
En fest for mit sværd! - Nej. En fest for bæstet.
Nej!
Pas på!
Nej!
Lort!
Få mig ud! - Brug nøglen!
Den har jeg tabt. - Så dirk låsen op.
Med hvad?
Hjælp!
Forsigtig.
Ned!
Kom nu!
Skynd dig!
Hjælp!
Få mig ud! Jeg dør!
Du skriger som en kvinde.
Det er vist den her vej. Vent på mig.
Han er vist på vej til Kraniegrotten. Jeg kan ikke se flere låse.
Din gæld er betalt.
Farvel.
Du ved, hvor du kan finde mig.
Ligesom et sejrrigt barbarisk sværd engang knuste masken -
- således skal et besejret barbarisk sværd genoplive den.
Besku og fortvivl!
Jeres nye herre!
Maliva! Min dronning.
Hør mit kald!
Barbar. Jeg kan ikke lide dig mere.
Hop, kvinde.
Op. Skjul dig!
Det var din chance, Khalar. Du får ikke flere.
Jeg kan lugte dig.
Conan!
Barbar! Det er for sent. Hun tilhører mig.
Flyt dig!
Dø!
Pas på!
Jeg dræber dig med din fars sværd.
Du er ikke min fars sværd værdig.
Kom an.
Af sted! Løb!
Barbar! Jeg kommer efter dig!
Tamara!
Maliva! Jeg hidkalder dig.
Hans heks har besat mig. Jeg kan ikke modstå hende.
Nej! - Hjælp mig, Conan.
Nok en gang er den lille dreng fanget med en kæde.
Dreng, det er ingen skam at knæle for mig.
Hun vil leve for evig. - Slip kæden.
Giv slip på kæden, Conan. - Og lade en anden dø i dit sted?
Ligesom din far?
Jeg advarede ham om, at jeg ville blive en gud.
Og min far advarede dig, gud eller ej...
...om at det ville slå fejl.
Maliva!
Ræk mig din hånd.
Tak, fordi du har ført mig hjem. - Lev vel, Tamara.
Til vi mødes igen.
Det sværd, vi smeder, bliver en dag dit.
Men før du tager det i brug, må du forstå det.
Oversat af Kai-Asle Sønstabø Dansk Video Tekst