Første gang jeg var på en fransk kino, tenkte jeg -
- bare franskmennene, bare de kan bruke et sånt palass som kino.
Filmen var Sam Fullers "Sjokk-korridoren".
Bildene var så mektige. Det var som å bli hypnotisert.
Jeg var 20 år. Det var slutten på 60-tallet.
Jeg kom til Paris for å studere fransk.
Men det var her jeg fikk den ordentlige utdannelsen min.
Jeg ble med i en slags frimurerorden.
En frimurerorden for filmelskere, det vi kalte -
- filmfantaster.
Jeg var en av de umettelige.
En av de du finner på første rad.
Hvorfor første rad?
Kanskje for å se bildene først.
Mens de fremdeles var nye og ferske.
Før de suste gjennom hekkeløpet av rader bak oss.
Før de ble kastet fra rad til rad, fra person til person. Til de til slutt, -
- utslitte og små som frimerker, ble kastet tilbake til maskinistrommet.
Doktor, jeg er ikke gal. Jeg er her for avisen.
Kanskje lerretet bare var en stor skjerm.
Det skjermet oss fra omverdenen.
Men det var en kveld -
- våren 1968 -
- da verden sprang ut av lerretet.
Som marionett for et forbund med tvil- somme interesser har minister Malraux-
- fått Henry Langlois kastet ut av det Franske Cinemateket.
På Chaillot fikk vi en uforfalsket oppfatning -
- av filmkultur.
Nå har kulturfiendene, av byråkratiske grunner -
- beleiret denne frihetens festning.
Det får de ikke gjøre!
- Man får ikke frihet! - Man tar den!
- Alle som elsker film i Frankrike... - Og verden over, er med dere.
Og med Henry Langlois!
Det var Henry Langlois som skapte Cinemateket.
Fordi han likte å vise filmer framfor å la dem råtne i et kjellerarkiv.
Han viste alt: Bra, dårlig, gammelt, nytt -
- stumfilm, western, thriller...
Alle nye filmskapere kom hit for å lære håndverket.
Dette er fødestedet for moderne film.
Og dette gjør de med hjelp fra -
- politiet!
Langlois hadde fått sparken av myndighetene.
Og alle filmelskere i Paris møtte opp i protest.
Det var vår egen kulturrevolusjon.
Kan du fjerne denne?
Den sitter fast på leppene.
Kan du fjerne sigaretten? Den sitter fast.
Ja, ja.
Selvfølgelig.
Unnskyld.
- Er du engelsk? - Nei, jeg er amerikaner.
Du kan stumpe den nå.
- Hva heter du? - Matthew.
Du er her ofte, ikke sant? Vi har lurt på hvorfor du alltid er alene.
Jeg kjenner ingen her.
- Hvorfor er du lenket til porten? - Jeg er ikke lenket fast.
- Du er forbausende ren. - Hva?
Til filmelsker å være.
Kjenner du Jacques?
Hvis dritt kunne drite, ville det lukte som Jacques.
Broren min snakker med ham. Snart lukter han Jacques, han òg.
Det er som å menge seg med griser.
Du snakker godt engelsk.
Moren min er engelsk.
Her er Theo. Når jeg introduserer dere, bare lukt på ham.
Truffaut, Godard, Chabrol, Rivette -
- og Renoir, Jean Rouch, Rohmer, alle er her.
Signoret, Jean Marais, og... Gud vet hvilke andre. Og Marcel Carne.
Hva gjør Carne her?
Hva gjør vi? Skal vi bli her eller dra?
Jeg vet ikke.
Theo, dette er Matthew.
Du hadde rett, han er amerikaner.
Jeg har lagt merke til deg, du har sett alt av Nicholas Ray.
Ja, jeg liker filmene hans.
Hvilke? "De lever om natten"?
Nei, heller "Johnny Guitar" og "Rotløs Ungdom".
- Vet du hva Godard skrev om ham? - Nei?
Nicholas Ray er film.
- Hva er det med deg? - Meg?
Kom, følg meg!
Fascister!
- Jævler! - Drittsekker!
Sånn møtte jeg Theo - og Isabelle.
Jeg hørte hjertet banke. Om det nå var fordi jeg var blitt jaget av politiet -
- eller fordi jeg hadde forelsket meg i de nye vennene mine.
Mens vi gikk der og snakket om politikk og film, -
- og om hvorfor franskmennene aldri kunne få ordentlige rockeband...
- Jeg er skrubbsulten. - Jeg glemte smørbrødene.
... ønsket jeg at kvelden aldri skulle ta slutt.
- Tok du ikke med noe? - Det går fint. Spis, ikke tenk på meg.
- Nei, jeg er ikke sulten. - Nå har jeg delt den. Ta den.
- Herregud, ta den imot! - Takk.
- Theo, har du ikke noe til Matthew? - Dette er nok.
Jeg ga ham en tredjedel.
Jeg kom ikke for å ta maten deres.
- Han vil ikke ha den. - Å joda.
- Han er bare for høflig. Eller hva? - Dere er veldig snille.
- Så, nøyaktig hvor er du fra? - San Diego.
Hva med dere? Ble begge født i Paris?
Jeg kom til verden på Champs-Elysees. 1959.
På fortauet på Champs-Elysees.
Og vet du hva mine første ord var?
Nei?
"New York Herald-Tribune."
New York Herald-Tribune.
"New York Herald-Tribune."
Vil du bli med til Roma?
Her. Her er det.
Nei, der!
- God natt, Matthew. - God natt.
Jeg ble født
i en koffert
på Prinsens kino
i Pocatella
Idaho
Kjære mor, -
- denne gangen har jeg nyheter.
Jeg har akkurat møtt mine første franske venner.
- Hallo? - Matthew?
- Hvem er dette? - Ikke vær mistenksom. Det er meg.
- Theo? - Ikke si at jeg vekket deg?
- Nei, jeg har vært oppe lenge. - Det høres ikke sånn ut.
Jeg høres alltid sånn ut om morgenen.
Jeg måtte ringe tidlig, jeg har time kl. 9.
Vil du spise middag -
- med Isa og meg i morgen kveld?
Mener du fin middag i en restaurant?
Nei, ikke restaurant. Her, hjemme.
Så klart, det høres flott ut.
Theo, legg på. Klokken er 9.
Vi kan møtes for en drink først. Respite, kl. 6?
Vet du hvor det er?
- Boulevard St. Germain? - Vær der kl. 6.
- Tredje etasje! - Tredje etasje?
- Det er plass til alle her, vet du? - Theo og jeg smitter.
- Vi er veldig smittsomme. - Smittsomme?
Du bør ikke "få" oss!
- Det er pent. - Synes du?
Lykke til.
Liker du gamle hus?
God kveld, mor.
- Hva gjør du her? - Vi kom hjem til middag.
- Med Matthew. Sa ikke Isabelle fra? - Hvem er Matthew?
Dette er Matthew. Han er vår nye venn.
Matthew, dette er min mor.
- Hyggelig å møte deg, Matthew. - I like måte.
- Du er fra Amerika, ikke sant? - Ja, fra California.
Matthew bor på et skittent herberge i Rue Malebranche. Vi ba ham på middag.
Hva er i veien?
Hva skal jeg si, Isabelle? Jeg lager mat til to. Nå er vi fem.
- Sa ikke Theo noe? - Nei. Ikke du heller, forresten.
Du er så dust! Har du potetmos mellom ørene?
- Du skulle jo si det! - Du er så teit!
Tøs, ku, hore...
Herregud, ta dere sammen!
Jeg må be om unnskyldning for dette, Matthew.
Nei, det er jeg som skal be om unnskyldning.
Ikke slit deg ut for meg.
Søtt av deg, men dette er ikke din feil.
Få se på deg.
Jeg vil at du skal gjøre et godt inntrykk på pappa.
Far, det er meg. Vi spiser her.
- Og cinemateket? - Stengt inntil videre.
Pappa, ser du ikke gjesten vår? Dette er Matthew.
- Sir. - Matthew.
Matthew skal spise med oss i kveld.
Min unge Matthew. Inspirasjon er som et spedbarn.
Den velger aldri passende tidspunkt, og tenker ikke på den stakkars poeten.
Men når den kommer -
- når den kommer, da vet du...
Unge mann...
Jeg snakket til deg. Jeg trodde du hørte etter.
Jeg lyttet. Jeg beklager.
Hva?
Nei, ingenting. Jeg bare...
Du er som trollbundet av lighteren. Jeg vil gjerne vite hvorfor.
- Nå? - Vær så snill. Matthew er gjest.
Nei, jeg er oppriktig nysgjerrig. Jeg vil vite hvorfor.
Jeg bare fiklet med Isabelles lighter, og...
Da jeg merket det, tenkte jeg at det var uhøflig, så jeg la den på bordet.
Men jeg la den diagonalt over en av disse rutene. Ser du?
Se her.
Jeg oppdaget at lighterens lengde...
...er nøyaktig like lang som diagonalen.
Så la jeg den på langs...
...langs ytterkanten. Se, den...
...den passer der også.
Men den passer der.
Og den passer slik, og slik.
Denne veien også.
Og jeg vedder på at hvis jeg hadde delt den i to...
...ville den passe et sted.
Jeg mener, den passer overalt.
Ser du?
Jeg la merke til at jo mer du ser på alt...
...dette bordet, tingene på det, kjøleskapet, dette rommet...
...nesen din, hele verden...
Plutselig...
...innser du at det er en slags kosmisk harmoni...
...av former og størrelser.
Jeg bare lurte på hvorfor.
Jeg vet ikke hvorfor. Men det er sånn.
Dere har en spennende venn her.
Mer enn dere vet, tror jeg.
Jeg mener, vi ser oss rundt. Hva ser vi?
Kaos, ikke sant?
Totalt kaos.
Allikevel, sett ovenifra, som om det var sett av Gud...
...passer alt plutselig sammen.
Mine barn tror at deres demonstrasjoner og kampanjer...
...og arrangementer...
...de tror at dette ikke bare har muligheten...
...til å vekke samfunnet, men også omforme det.
Hva er det du sier? Når Langlois får fyken, skal vi ikke gjøre noe?
Hvis innvandrere deporteres, elever bankes opp, skal vi ikke gjøre noe?
Jeg sier bare at klar tanke aldri har skadet noen.
Så alle andre enn deg tar feil?
I Frankrike, Italia, Tyskland, USA...
Før du kan forandre verden, må du innse at du er en del av den.
Du kan ikke stå utenfor og titte inn.
Det er du som står utenfor.
Du nektet å skrive under mot Vietnam-krigen.
Diktere skriver ikke pamfletter.
En pamflett er et dikt.
Ja. Og et dikt er en pamflett.
Takk, Theo. Jeg er ikke senil. Jeg må ikke minnes på mitt verk.
Det er sant. En pamflett er et dikt og et dikt er en pamflett.
Det er de mest kjente linjene du noensinne skrev.
Og se på deg nå.
Jeg håper jeg aldri blir som ham.
Vi burde ta kvelden, kjære. Vi har en lang dag foran oss i morgen.
George.
- Ja, unnskyld. Hva sa du? - Vi burde legge oss.
Og du hadde noe å fortelle barna, hadde du ikke?
Jo, selvfølgelig. Jeg beklager.
Jeg har lagt sjekkene på kaminen. Ikke løs dem ut før dere trenger dem.
God natt, alle sammen.
God natt, far. Ha en fin tur.
God natt, skatt.
Theo?
- God natt, Matthew. - Hyggelig å møte deg, sir.
- Godt å møte deg. - I like måte. Takk for middagen.
Gleden er på min side.
Be Matthew sove over. Jeg liker ikke helt tanken på Hotel Malebranche.
God natt.
Hvorfor har du ikke overveldet oss med de filosofiske utspillene dine?
- Jeg visste ikke at det var filosofisk. - Pappa var dødsimponert.
Pappa er full av dritt.
Dere er heldige. Jeg skulle ønske mine foreldre var like hyggelige.
Andres foreldre er alltid snillere enn dine egne.
Men allikevel, dine egne besteforeldre er alltid snillere enn andres.
Vet du, det er helt sant.
Jeg har ikke tenkt over det før, men det er sant.
Matthew, du er søt.
Denne - er dobbelt så lang som...
Jeg er klar for senga.
Blir du her?
- Går det bra? - Jada.
God natt, Matthew.
Alle har en far.
Ja.
Men det faktum at Gud ikke eksisterer -
- gjør det ikke greit at han tar plassen hans.
Greit?
Ja, det er fint.
God natt.
Ser deg i morgen tidlig.
Takk.
God morgen.
Hva var det for noe?
Jeg fjernet søvnen fra øynene dine. Theo lar meg gjøre det hver morgen.
- Det er en merkelig ting å ville gjøre. - Likte du det ikke?
- Var det meningen? - Selvfølgelig.
Opp, opp, opp! Hva venter du på?
Isabelle, jeg har ikke klær på meg.
Hva gjør du?
Jeg har lært meg dette rommet utenat.
I fremtiden, i mitt sinn...
...skal jeg leve mye i dette rommet.
"Dronning Christina", når Greta Garbo tar farvel med rommet -
- der hun tilbrakte natten med John Gilbert.
Jeg elsker den scenen.
Dette er vår del av leiligheten. Badet er i enden av korridoren.
Er du ikke der innen ett minutt, kommer vi og henter deg.
Kom inn.
God morgen.
Skal du i kirken?
- Unnskyld. - Vil du bruke min tannbørste?
Nei, jeg bruker fingeren.
- Sov du godt? - Ja.
Jeg sov godt.
Vet du, Matthew?
Du har virkelig verdens vakreste lepper.
Kan jeg ta på dem?
Vil du ta på leppene mine?
Greit.
De er så røde - og modne.
Og saftige.
Så dystre - og brutale.
- La oss se hvordan du kler leppestift. - Jeg burde gå nå.
Du ville bli en pen jente.
Ignorer henne. Hun bruker opp luften rundt seg.
Nei, jeg må faktisk komme meg tilbake til hotellet.
Nei, hvorfor? Vi skulle be deg om å bli her.
Du vet at foreldrene våre har reist? De blir i Trouville i en måned.
Vi tenkte du ville flytte tingene dine hit.
Dere møtte meg for to dager siden. Dere kjenner meg så vidt.
Nå blir vi kjent med deg. Du må ikke bo på hotell, må du?
Da drar vi og henter tingene dine på scooteren min.
Kom igjen.
Men hva med deg?
Det var min idé.
Jeg vil sjekke Cinemateket, bare for sikkerhets skyld.
- Ikke bruk for lang tid. - Nei. Jeg har ikke så mange ting.
Med oss trenger du det ikke heller.
Bare ikke glem tannbørsten.
Greit.
Mor, du er vel overrasket over å høre fra meg så kort tid etter forrige brev.
Jeg har flyttet inn i leiligheten til en kjent fransk forfatter.
Barna hans er like gamle som meg og har samme interesser.
Jeg vet du blir glad over å høre at jeg menger meg med riktige folk.
Hils far. Jeg håper han ikke er sint på meg fremdeles.
Hør på dette, Matthew.
"Forskjellen på Keaton og Chaplin er forskjellen på prosa og poesi, -
- på aristokrat og landstryker, på eksentrisitet og mystikk, -
- på mann som maskin og mann som engel."
Bra, ikke sant?
Joda. Men for meg er det en umulig sammenlikning.
Hvorfor? Fordi Chaplin ikke er sammenlignbar?
Nei. Fordi Keaton ikke er sammenlignbar.
Synes du Keaton er større enn Chaplin? Seriøst?
- Selvfølgelig. - Du er gal.
Du kan ikke nekte for at Keaton er morsommere.
Jo, det kan jeg.
Synes du ikke Keaton er morsommere enn Chaplin?
Ingen er morsommere enn Chaplin.
Jo, Keaton. Han er morsom selv når han ikke gjør noe.
- Og han ser ut som Godard. - Keaton er en filmkunstner.
Alt Chaplin bryr seg om er sin egen opptreden og egoet sitt!
- Pisspreik. - Nei!
Dere amerikanere skjønner ikke deres egen kultur.
Ikke rart dere aldri forsto Jerry Lewis.
Ikke prøv å krangle med meg om Jerry Lewis!
Ville Chaplin ta et vakkert bilde, visste han hvordan han skulle ta det.
Bedre enn Keaton, bedre enn noen. Husker du siste bilde i "Rampelys"?
Han ser på blomsterpiken, hun ser på ham.
Og husk at hun hadde vært blind, og så ham derfor for aller første gang.
Og det er som vi, gjennom henne, også ser ham for første gang.
Charlie Chaplin, verdens mest kjente mann.
Og det er som om vi aldri har sett ham før.
Setter du på den helvetes plata igjen, brekker jeg den i to.
Men du liker jo Janis Joplin.
Hold opp.
Jeg ba deg slutte!
Slutt!
Matthew, hvilken film er det?
Si en film hvor noen blir gal av en annens stepping.
Straff for ikke å svare fort nok! Fort, ellers blir det straff!
"Top hat"!
Fred Astaire danser over Ginger Rogers' rom.
Og hun er sint fordi han vekker henne.
Jeg har rett.
Han er god.
Tenker du det samme som meg?
Hva da?
- "Outsiderbanden". - Du har rett.
Hvorfor ser dere sånn på meg?
Du skjønner, min lille Matthew...
Theo og jeg har lenge villet gjøre noe, men har ventet på den rette personen.
Og jeg tror du er den personen. Til å slå rekorden i "Outsiderbanden".
Du har sett "Outsiderbanden"? Husker du der alle tre løper gjennom Louvre?
De prøver å slå verdensrekorden på 9 minutter og 45 sekunder?
- Ja, selvfølgelig! - Vi skal slå rekorden.
Hva?
- Hva er i veien? - Ingenting.
- Du er vel ikke redd? - Nei. Jeg er ikke redd.
Hva er det da?
Det er lett for dere. Jeg er amerikaner, altså utlending.
- Hvis jeg blir tatt, blir jeg utvist. - Slapp av, vi blir ikke tatt.
De ble ikke tatt i filmen, og slår vi dem, blir ikke vi det heller.
- Det er en film! - Hent pappas stoppeklokke.
- Det er en fin idé, men... - Dette er en test.
Klarer du den?
Tenk deg om. Hva du svarer er viktig.
9 minutter og 28 sekunder.
Vi slo rekorden med 17 sekunder!
Matthew - lille Matthew... Du var enestående.
Vi aksepterer ham. En av oss.
Vi aksepterer ham, vi aksepterer ham.
Vi aksepterer deg. En av oss, en av oss.
Det er mamma.
Jeg er for våt til å ta den.
Isa er smart, men håndterer ikke foreldre.
Hva mener du?
Det er ikke nok at vi ignorerer dem.
De burde arresteres, settes på prøve, tilstå sine forbrytelser -
- og bli sendt ut på landet til selvkritikk og omskolering.
De er allerede på landet.
De er ved sjøen. Det er noe annet.
- Synd. - Foreldrene mine reiser aldri noe sted.
Dere har i det minste huset for dere selv.
Hvor skal du?
Jeg må skifte.
Det er kaldt på rommet ditt. Skift på mitt.
Greit.
Du kan ha på deg denne.
Takk.
Jeg henter en cola. Skal du ha?
Matthew? Kan du åpne døren? Jeg har hendene fulle.
Et øyeblikk, bare.
- Hvorfor åpnet du ikke? - Jeg holdt på...
Jeg holdt på å skifte.
Hvilken film er dette?
I hvilken film danser de sånn -
- med en sangerinne i pels?
- Har jeg sett den? - Vi så den sammen.
- Gjorde vi? Gi meg et hint. - Ikke snakk om.
Kom igjen, regissørens navn.
- Antall ord i tittelen. - Jeg sa nei.
Isabelle!
Første bokstav.
Du er patetisk! Er han ikke patetisk, Matthew?
- Du vet det sikkert, Matthew. - Ikke våg å hjelpe ham.
Ga Sphinxen hint til Ødipus?
Faen ta deg.
Gir du opp?
Ja.
"Den blonde venus". Marlene Dietrich.
1932.
Jeg visste det.
Straff.
- Hvis du insisterer. - Jeg utfordrer deg til å gjøre -
- foran oss, det jeg så deg gjøre -
- foran henne.
Hvem?
- Jeg aner ikke hva du snakker om. - Å joda.
Straff.
For en hurpe du er. En sadist-hurpe.
Skal du ta straffen eller ikke?
Greit nok.
Du skal gjøre det på samme måte som da du trodde ingen så deg.
Vi tar en drink. Jeg møter dere nede.
Matthew...
Ja?
Ja.
Du kan vel innrømme at det var litt spennende?
- Hva? - Du likte det litt?
- Hva prøver du å få meg til å si? - Ingenting. Jeg stilte deg et spørsmål.
Du skjønner kanskje hvem du høres ut som? Isabelle.
- Hva så? Hun er tvillingsøsteren min. - Er dere tvillinger?
- Hun ville vært meg hvis hun var mann. - Dere er ikke identiske.
Jo. Siamesiske tvillinger. Vi henger sammen her.
Du er rar, Theo.
For en halv time siden så du på henne som om du ville kvele henne.
- Det ville jeg også. - Jeg forstår deg ikke.
- Har du ingen søsken? - Jeg har to eldre søstre.
Ville du aldri kvele dem?
Så klart, men jeg har aldri onanert foran dem...
De tvang meg aldri til noe jeg ikke ville gjøre.
Tror du Isabelle tvang meg?
Innerst inne visste jeg at ting ikke kunne fortsette som før.
Vi var på et annet plan nå.
En stund virket det som om det var våpenhvile mellom Theo og Isabelle.
Så, en kveld...
Theo!
- Gjett filmen! - Hvilken film?
Si en film der et kryss markerer morderens område. Ellers blir det straff.
- Du også, Matthew. - Meg?
Hva har jeg gjort?
Nevn en film eller ta straffen.
- Tiden er ute. - Du ga meg ikke sjansen!
Filmen?
"Scarface". Howard Hawks, 1932.
Og straffen?
Tja...
Som du vet, Isabelle, er jeg ingen sadist.
Jeg vil helst se alle glade.
Så, jeg vil at du og Matthew -
- skal elske foran meg.
Men ikke her, jeg vil ikke sove i det avskyelige klisset ditt.
- Ikke noe personlig, Matthew. - Hvor da?
I gjesteværelset, foran Delacroix-bildet.
Kanskje en reproduksjon fører til en annen.
Jeg vil ikke gjøre det.
Du hadde ikke gjort det.
Matthew er ikke min type.
Greit.
Jeg må på toalettet.
Matthew!
Matthew...
Ja.
Dette er tåpelig. Kom ut.
Greit.
Det er greit...
Nei, nei, for sent...
Nå skader du meg. Jeg er ikke sånn, jeg er mot vold.
- Se, jeg gjør ikke motstand! - Klapp igjen da!
Matthew, du er ikke så veldig ridderlig...
Er det å elske med meg så ille?
Jeg har sett dere.
Jeg så dere i senga sammen.
Gjesten vår har spionert på oss.
Det var ikke så hyggelig gjort, Matthew.
Særlig ikke når vi har vært så gjestfrie.
Jeg gjør ikke motstand!
Så søtt av deg, Matthew -
- å ha bildet av meg ved siden av hjertet ditt.
Matthew!
Kom igjen. Våkn opp!
Isabelle?
Nei, det er Theo.
Hvor er Isabelle?
Du må hjelpe meg.
Unnskyld.
Dette var beste gangen hittil.
Hva med i går?
På pappas kontor?
Synes du det var bedre?
Vær så snill...
- Hva? - Bli inni meg.
Matthew -
- min kjære.
Min første kjærlighet.
Min store kjærlighet.
Min kjære elsker.
Min Valentino.
Min vakre Valentino
Jeg trodde du hadde hatt mange elskere.
Da jeg så deg på cinemateket med Theo -
- så du så kul ut.
Sofistikert.
Som en filmstjerne.
Jeg var det.
Jeg spilte, Matthew.
Hvordan ble du og...
Hvordan ble du og Theo -
- slik dere er?
Theo og jeg?
Kjærlighet ved første blikk.
Men han har aldri vært inne i deg?
Han er alltid inni meg.
Hva ville du gjort...
Hva ville du gjort om foreldrene dine fant det ut?
Det kan ikke skje.
Nei, men...
Hva om de gjorde det?
Det må aldri, aldri skje!
Det skjønner jeg, men la oss si at det skjedde.
Hva ville du...
Hva ville du ha gjort?
Jeg ville drept meg selv.
Hvor skal du?
Kjøkkenet. Jeg må ha noe å spise.
Lykke til.
Theo?
- Vil du ha honning? - Nei, takk.
Kom igjen, den er god. Den er god... smak!
- Bare litt, den er helt... - Nei, takk.
Jeg vil dere skal vite at jeg er takknemlig.
Takknemlig?
Husker du hva du sa på kafeen, om deg og Isabelle?
Du har rett.
For meg er dere som -
- to sider av samme person.
Nå har dere fått meg til å føle meg som en del av dere.
Av begge to.
La oss få klarhet i noe her.
Du er en fin gutt og jeg liker deg godt, men -
- det skulle ikke alltid være oss tre.
Jeg fortalte deg noe annet, husker du det?
At Isa og jeg er siamesiske tvillinger.
Jeg tullet ikke.
Hva er dette?
Det, kjære bror -
- er en ostefondue med kompott av brokkoli og svisker.
- Og dette? - Det er ratatoille.
- Venter du at jeg skal spise dette? - Du ventet at jeg skule lage det.
- Jeg vil heller sulte. - Vi har ikke noe annet.
Matthew?
Skal du ha?
Fondue eller ratatouille?
Hva er hva?
Det er fondue, og det er ratatouille.
Nei, det er fondue. Dette er ratatouille.
- Jeg tar ratatouille. - Ratatouille.
Det er nok.
Spis det som om du er i et eksotisk land, og dette er nasjonalretten.
Det ser ut som om han spyr baklengs.
Det er forferdelig, ikke sant?
Beklager. Du prøvde i hvert fall.
Takk. Jeg er glad noen setter pris på det.
- Det er ikke noe annet her? - Ingenting du ville ha spist.
Og vi har løst inn alle sjekkene? Hva gjør vi nå?
Jeg ringer pappa.
Telefonen virker ikke.
Hva er alt dette?
Lunsj.
Isabelle, mignon-filét?
Matthew, en stek?
Slutt! Det er ekkelt!
Se her!
Hva med denne bananen?
Én banan på deling?
Ja.
Jeg sulter i hjel.
Få se på den.
- Hvorfor det? - Bare gi meg den.
- Hva gjør du? - Se her.
Sånn.
Du overrasker gang på gang.
Hei, Theo!
- Hvordan går det? - Fint.
- Hvor var du i går kveld? - Jeg kunne ikke.
Hva skjer? Vi ser deg knapt.
Vi kan ikke regne med deg. Du er ikke en av oss lenger.
- Jo, men det er komplisert. - Hvorfor?
Det bare er sånn! Jeg kan ikke forklare nå. La meg være.
Drittunge.
Theo, vent!
En suvenir fra Nepal.
Takk skal du ha!
Ring meg.
Med glede.
Vi sees.
Vi gikk sjelden ut av huset lenger. Visste ikke om det var dag eller natt.
Det føltes som om vi drev ut i havet og la verden bak oss.
- Litt sterk for deg? - Nei, det er bra.
- Mer? - Nei.
- Clapton er Gud, Matthew. - Jeg tror ikke på Gud.
Men om han fantes, ville han vært en svart, keivhendt gitarist.
Dette er ikke Chaplin og Keaton. Det er Clapton og Hendrix.
Clapton fant opp gitaren på ny.
Matthew, hør på meg.
Clapton plugger inn en elgitar og spiller den som en akustisk gitar.
Hendrix plugger inn gitaren og spiller med tenna!
Hei, det er soldater i Vietnam.
Hvem hører de på?
Clapton? Nei, de hører på Hendrix. Mannen som sier det som det er.
Det er helt sykt!
Snakker du om soldatene i Vietnam?
- Hva gjør de i Vietnam? - De er i krig.
- Hva gjør de? - De kriger.
De dreper bønder!
- Soldater dør der også! - De dreper barn, brenner ned jordene!
De vil være der. De vil dø og drepe.
- Skulle du ikke ha vært i Vietnam nå? - Jeg tror ikke på vold.
Tenk på hvor du er. Skal ikke du være i Vietnam?
Jeg er heldig, jeg studerer. Jeg har venner som ikke studerer -
- og de kan avses! Jeg er heldig, for pokker.
De vil ha krig.
Tror du man kan si til myndighetene: "Jeg er mot vold, vil ikke ha krig."?
Kanskje her. I USA blir du innkalt. Vil du ikke, havner du i fengsel.
Jeg foretrekker fengsel framfor å drepe mennesker.
- Jeg foretrekker fengsel. - Du skjønner det ikke.
Jeg leste det i "Cahiers de Cinema", En filmskaper er som en kikker.
Det er som om kameraet er -
- nøkkelhullet til foreldrene dine sitt soverom.
Og du spionerer på dem, du er ufyselig -
- og du får dårlig samvittighet -
- men du klarer ikke se vekk.
Det gjør filmer til forbrytelser -
- og regissører til forbrytere.
Som om det burde være ulovlig.
Der ryker muligheten min til å bli regissør.
Foreldrene mine lukket aldri døren.
Du må regissere teater i stedet.
Kanskje det.
Opp.
Foreldrene mine pulte bare én gang.
Det er derfor vi er tvillinger. De ville ikke gjøre det to ganger.
Ikke bli redd, Matthew.
Det er gode nyheter.
Det skjer en gang i måneden.
- Jeg elsker deg, Isabelle. - Jeg elsker deg også, Matthew.
Men jeg elsker deg virkelig.
Og jeg elsker virkelig deg også. Vi elsker deg begge to. Eller hva?
Jo.
- Det var ikke det jeg ville høre. - Hva ville du at vi skulle si?
At dere elsker meg.
- Det var det vi sa. - Nei, dere sa at dere elsker meg også.
Jeg vil ikke høre at dere elsker meg også, men at dere elsker meg.
Vi elsker deg!
Det blir heller ikke riktig.
- Dere må si det først. - Det kan vi ikke, du har alt sagt det.
Hvorfor er jeg alltid den første som må si det?
Stakkars lille Matthew.
Vi elsker deg veldig høyt.
Jeg vil ikke bli elsket høyt. Jeg vil bli elsket.
Når noen søker det -
- finnes ikke kjærlighet. Bare tegn på kjærlighet.
Er du klar for å gi oss tegn på din kjærlighet?
Vil dere ha bevis for min kjærlighet?
Greit.
Gå ut av badekaret.
Barberskum.
- Høvel. - Takk!
- Hva gjør du? - Hva tror du?
- Du mener ikke det? - Jo.
Ikke noe å være redd for. Jeg har gjort det før.
- Det gror tilbake. - Dere er faen meg sprø!
Er dette tegn på kjærlighet? Å gjøre meg til et misfoster? "En av oss"...
- Det er bare en lek. - "En av oss, en av oss"...
En lek? Tenk på det.
Gjør dere dette på hverandre?
Skal jeg fjerne kjønnshårene mine? Skal jeg være guttungen deres?
En liten prepubertal Theo på seks år, som dere kan leke med? Ta på tissen?
- Jeg viser deg min, du viser meg din! - Rolig. Vi hører deg.
Theo, tenk deg om. Tenk!
Dere sover i samme seng - hver natt.
Dere bader sammen, går på do sammen.
Dere har forskjellige leker.
Jeg skulle ønske dere kunne se dere selv.
Hvorfor er du sånn?
- Fordi jeg elsker dere. - Merkelig måte å vise det på.
Nei, jeg elsker dere virkelig. Begge to. Jeg beundrer dere.
Men jeg ser på dere, lytter. Og jeg tenker at dere aldri vil bli voksne.
Dere kommer aldri til å utvikle dere.
Ikke så lenge dere klynger dere til hverandre på denne måten.
Isabelle, har du noen gang gått ut med noen? På date.
- Har du vært ute med en gutt? - Jeg har vært ute med Theo.
Ikke Theo. Har du gått ut med en gutt, noen du likte på skolen?
Jeg var aldri på skoleball. Vi har ikke "prom" i Frankrike.
Dere har stevnemøter.
Har du vært ute med en gutt?
Hvorfor spør du om det? Det vet du at jeg ikke har.
Har du lyst?
- Er det en invitasjon? - Ja.
Vil du gå ut med meg? Bare oss to?
Ikke se på Theo. Du trenger ikke hans tillatelse.
Nei, vi kan ikke sitte foran. Vi må sitte bakerst.
Første rad er for folk som er alene.
Unnskyld.
Når man er sammen med noen, setter man seg alltid bakerst.
Mine damer og herrer!
Filmen dere skal få se er en musikalsk fortelling.
Jeg spiller Tom Miller, en agent.
En teateragent som hadde...
Vel, dere skal få se.
Filmen ble tatt opp i et storslagent cinemascope.
Unnskyld meg...
Beklager at jeg må gå, men jeg har et tog som venter.
Lykke til, Georgie.
Du klarer ikke å høre meg synge igjen, gjør du vel?
Du vet det ikke handler om det.
Da jeg så tv-skjermen husket jeg kampen for cinemateket.
Men nå var det ikke filmnerder som demonstrerte.
Det var ikke bare studenter lenger.
Etter hva jeg forsto, -
- hadde butikkene stengt dørene, fabrikker streiket.
Og det spredde seg over hele Paris.
Vi er klare for å lytte -
- til alle Deres forslag.
Theo og jeg ser aldri på tv.
Vi er purister. Til beinet. Vi rendyrker det.
La oss gå.
Herregud!
- Hva er i veien? - De er ikke mine.
- Nei, rommet ditt. - Nei.
Jeg har ikke sett rommet ditt i løpet av hele tiden jeg har vært her.
Har du ditt eget rom?
Selvfølgelig. Du tror vel ikke jeg alltid sover i svinestien til Theo?
- Hvorfor er vi aldri der? - Ingen skal elske i min seng.
Rommet ditt er en del av deg. Jeg vil se det. Bare i kveld.
Nei, nei.
Jeg hadde oppdaget en side av Isabelle jeg aldri hadde sett før.
En hemmelig side hun ikke ville vise meg.
Plutselig tenkte jeg på min søsters soverom i San Diego.
Jeg tenkte på huset vårt, naboens hus, alle helt like -
- med grønn plen og spredere -
- og stasjonsvogner parkert foran garasjen.
Hvilken skulptur er dette?
Jeg har alltid villet elske med Venus de Milo.
Jeg kan ikke stanse deg.
Jeg har ingen armer.
Jeg kan ikke stanse deg.
Hva er det?
Hva er i veien?
Ikke hør på den.
Ikke hør på den. Ikke gråt.
La meg være. Vær så snill.
Vær så snill.
Gå din vei!
Theo, åpne!
Du kommer til å skade deg!
- Hvem er du? - Hva snakker du om?
Hva gjør du på rommet mitt?
Kom deg ut! Gå ut.
"Revolusjonen er ikke en gallamiddag.
Den skapes ikke som en bok, en tegning eller et billedvev.
Den kan ikke oppnås med samme eleganse og fredelighet.
Heller ikke med ømhet og anstendighet -
- tilbakeholdenhet eller gavmildhet.
Revolusjonen er et opprør, en voldelig handling -
- der én klasse styrter en annen."
Chateau Lafite, 1955.
Chateau Chasse Spleen, 1959.
Grand vin, 1937. Gratulerer med dagen, pappa!
Lgjen?
- Hør her, Matthew... - Ja?
- Du elsker film, ikke sant? - Ja.
Så hvorfor ser du ikke på Mao som en stor regissør -
- som lager film med mange millioner på rollelisten?
Millioner av rødegardister som marsjerer inn i fremtiden -
- med den Lille Røde i hendene.
Bøker - ikke pistoler.
Kultur - ikke vold.
Skjønner du ikke hvilken episk film det ville bli?
Men det stemmer ikke. Det er ikke "bøker".
Det er bare "boka": Én bok.
Klapp igjen. Du høres ut som faren min.
Nei, hør da. Rødegardistene som du beundrer -
- de bærer alle på den samme boka, alle synger de samme sangene.
Alle gjentar de samme slagordene.
Så i denne episke filmen -
- blir alle statister.
Sånt skremmer meg. Det gir meg gåsehud.
Lei for å si det, men -
- for meg er det en stor forskjell.
Hvorfor?
Fordi...
Hvis du virkelig trodde på det du sier ville du vært der ute nå.
Hvor?
Der ute, i gatene.
- Jeg skjønner ikke hva du mener. - Jo da. Det foregår noe der ute.
Noe som føles viktig.
Det føles som om store ting kan skje. Til og med jeg skjønner det.
Men du er ikke der ute.
Du er her med meg, drikker dyr vin og diskuterer film -
- og maoisme. Hvorfor?
- Det holder. - Nei, si hvorfor!
Spør deg selv. Fordi du tror egentlig ikke på det.
Jeg tror du kjøper Mao-lampen og henger opp plakatene, men...
Du snakker for mye.
Theo, hør på meg!
Jeg tror du foretrekker når -
- ordet "sammen" betyr -
- ikke en million - men to.
Gutter.
Eller tre.
Isa - kom hit.
Nei takk. Det lukter horehus her.
Takk.
Jeg har en overraskelse til dere ute i stuen.
Jeg skal inn!
- Det er nydelig. - Kom igjen, kryp inn!
Mor gjorde ofte dette da vi var små.
Mer vin?
Takk.
Herregud, ånden din er forferdelig.
Unnskyld!
Du er full.
Ja, jeg er full.
Og du er vakker.
Og i morgen tidlig er jeg edru.
Men du vil fremdeles være vakker.
Legg deg, Matthew.
Er det på tide å sove?
Dust! Det er så vidt du holder øynene åpne.
Natta.
Theo?
Du må våkne.
Hva er det?
Du må høre på meg.
- Hvorfor det? - Fordi.
Jeg elsker deg. Det vet du?
Ja, jeg elsker deg og.
Du også? Det er morsomt.
Hører du på meg?
Det er evig, er det ikke?
Hva da?
Du og jeg.
- Er det ikke? - Jo. Vet du hva Matthew sa?
Hva sa Matthew?
At vi var helt syke.
Si meg at det varer evig.
Evig, for alltid.
- Du skjønner ingenting. - Vi tar dette i morgen, ok?
Jeg lover.
- Vi må dra nå, kjære. - Allerede?
Hva vil du, spise med dem?
Vi drar så stille som mulig.
Hva skjer?
- Gata kom rett inn i rommet! - Hva?
- Hva er den lukten? - Tåregass.
Kom igjen! Løp!
Ut i gatene! Ut i gatene!
Dette er bare begynnelsen, kampen fortsetter!
Jeg tenner fyr på den og kaster den til høyre.
- Theo, dette er galt. - Neida, det er flott.
- Dette er vold! - Det er ikke vold, det er flott.
Det er fascisme på flaske!
- Jeg er ikke fascist, politiet er! - Ja, og politiet banker opp folk.
Hold kjeft! Du skjønner det ikke. La meg være!
Hør på meg. Dette er det de gjør. Vi gjør ikke dette. Vi bruker dette.
Vi bruker dette. Det bruker vi.
Slutt!
Isabelle?
Død over politiet!
Fascister!
Norske tekster: Håkon Hoffart og Michelle Dupuis