ALLE BØRN BLIVER VOKSNE EN DAG
BORTSET FRA ET BARN
Askepot fløj gennem luften -
- væk fra alt det grimme og tarvelige.
Da hun landede ved ballet, var hun omringet af uforskammede pirater.
Alf Mason, som var så grim, at hans mor solgte ham for en flaske vin.
Bill Jukes, som var tatoveret fra top til tå, -
- den ondeste af dem alle.
Klo, som havde øjne så blå som forglemmigejer, -
- bortset fra når han sprættede ens mave op -
- med den jernklo, han havde i stedet for højre hånd.
Så blev hans øjne røde.
"Min tøs," sagde Klo, "vi er kommet efter dine glassko."
"Hvor vover du at hundse med mig og kalde mig din tøs?"
Værsgo og værsgo!
- Plebejer! - Klo gik på hende.
Hvad skete der så?
Den tapre Askepot afgjorde sagen én gang for alle med sin revolver.
Den aften, hvor disse børns usædvanlige eventyr begyndte, -
- var den aften, hvor Nana gøede ved vinduet, men der var intet.
Hverken en fugl eller et blad. Så børnene glemte det igen.
Det, voksne bekymrer sig om, bekymrer ikke børn.
Kæreste George og Mary. Sikke en tur, jeg har haft.
Badetid.
Jeg vil ikke i bad!
- Det er uretfærdigt. - Vel var det uretfærdigt.
Men Nana var en fremragende, firbenet barnepige.
Jeg tilgiver dig ikke.
Det var den gladeste og mest ubekymrede familie.
Mr. Darling var bankmand og kendte prisen på selv et knus.
Mrs. Darling var den yndigste dame i hele Bloomsbury-
- og havde en sød, drillende mund med et kys, -
- som Wendy aldrig kunne få.
Men det sad der helt tydeligt i højre mundvig.
Og nogle gange var der også tante Millicent, -
- som syntes, at en hundebarnepige var under kvarterets standard.
Ikke støje så meget. Det er ikke nogen bondegård.
- Så er det Wendys tur. - Hun skal fortælle en historie.
Cecco, som snittede sit navn i Goas guvernør.
- Noodler med de omvendte hænder. - Herre du milde.
Klo.
Han fik røde øjne, når han flåede en.
Det er minsæl utroligt, hvad børn lærer nu om dage.
Jeg er ikke så lært, tante, men jeg ved et og andet om pirater.
Jeg har tænkt mig at skrive en roman i tre bind om mine eventyr.
- Hvilke eventyr? - De kommer. Det bliver spændende.
Forfatterinder er ugleset i det pænere borgerskab, -
- og de allersværeste at få gift.
- Gift? - Gift?
Wendy er ikke fyldt 13 endnu.
Kom hid, så jeg kan se nærmere på dig.
Gå nu hen til tante. Og ret dig op.
- Hold så op. - Drej dig rundt.
Ja, tænkte jeg det ikke nok.
Wendy har en kvindes hage.
Har I ikke bemærket det? Prøv at se hendes mund.
Der, skjult i højre mundvig.
Er det et kys?
- Et kys? - Ligesom mors kys.
- Et skjult kys. - Hvad kan det bruges til?
Til det største eventyr af alle.
Finder man den, får man et kig ind i Himmelen.
- Finder hvad? - Den, kysset tilhører.
- Min Wendy... en kvinde. - Næsten en kvinde.
Hun bør tilbringe mindre tid med sine brødre og mere med mig.
Hun skal have sit eget værelse.
- En ung dames værelse. - Ud af børnev...
En kontorists datter bliver ikke så godt gift som en bankbestyrers.
Du må gå til flere selskaber og småsludre med dine overordnede.
Vid er på mode fortiden.
Vid?
Men der var ikke noget lig, for ingen var faldet ned.
Hun måtte have drømt.
Hvis det er dig, der ligger i sengen, hvad er det så?
En dreng.
Miss Fulsom sendte et bestyrtet brev til mr. Darling, -
- hvor hun overgik sig selv i snerpethed.
Mr. Darling havde øvet sig i at småsludre hele eftermiddagen.
- Det er vel nok dejligt vejr. - Og nu var lejligheden der.
Sir Edward Quiller-Couch, bankdirektøren, -
- nød næsten en sludder lige så meget som regnskaber, der stemte.
Wendy lignede en dødsdømt. Og så...
... skæbnen.
- Brevet! Vent! Stop! - Kom tilbage, Wendy.
Sikke dog et nydeligt slips.
Vent! Du der! Stop!
- Wendy! - Kom tilbage, Nana.
Så er der jo sparet 100 pund. En klog investering?
- Så afgjort. - Jeg...
Det er...
Du der! Stop! Vent!
Stop!
Jeg, jeg, jeg...
- Det er... - Far!
Lad mig forklare det!
Nej!
Jeg er blevet ydmyget. Bliver jeg ikke en mand, -
- som børn frygter, og voksne respekterer, så ender vi på gaden.
- Ikke så højt. - Naboerne.
Lad dem høre det. Hele verden skal høre det.
Det her er ikke nogen barnepige. Det er en hund.
I morgen starter dine lektioner hos tante Millicent.
Det er på tide, at du bliver voksen.
Mor... Kan der ske os noget, når først natlamperne er tændt?
Nej, min ven.
De er de øjne, en mor efterlader til at våge over sine børn.
- Behøver du tage til det selskab? - Ja, mor. Far kan da bare gå alene.
Alene? Jeres far er tapper, men han får brug for det særlige kys, -
- når han skal møde kollegerne.
- Far? Tapper? - Der er mange slags tapperhed.
Der er den slags, der får en til at tænke på andre før sig selv.
Jeres far har aldrig svunget et sværd eller affyret en pistol.
Men han har ofret meget for sin familie -
- og lagt mange drømme bag sig.
- Hvor har han lagt dem? - I en skuffe.
Nogle gange sent om aftenen tager vi dem frem og beundrer dem.
Det bliver sværere og sværere at lukke skuffen.
Men han gør det.
Og det er tappert.
Intet er så skidt, at det ikke er godt for noget.
- Det sner. Det bliver vores død. - Sladderen er værre.
Du går ind i den dagligstue med rank ryg.
KLODERNES KAMP
En.
To.
Tre.
Kom så her. Jeg har dig.
Dreng, hvorfor græder du?
Du kan jo flyve.
- Hvad hedder du? - Hvad hedder du?
Wendy Moira Angela Darling.
Peter... Pan.
Hvor bor du?
Anden stjerne til højre og lige ud indtil morgengry.
- Står der det på din mors breve? - Jeg har ingen mor.
- Så forstår jeg godt, du græd. - Jeg græd ikke over mødre.
Jeg græd, fordi jeg ikke kan få skyggen til at blive siddende.
I øvrigt græd jeg ikke.
Jeg kan sy den på for dig.
Det gør måske lidt ondt.
Må jeg låne din kniv?
Tak.
- Hvor er jeg dog snedig. - Ja, jeg gjorde jo ingenting.
- Jo, lidt. - Lidt?
Godnat.
Wendy?
En pige er mere værd end 20 drenge.
Mener du det?
Ja, for jeg bor sammen med De Glemte Drenge.
Hvem er de?
Børn, som falder ud af barnevogne, bliver sendt til Ønskeøen.
- Er der også piger? - De falder ikke ud af barnevognen.
Peter, hvor er det en kær måde, du omtaler piger på.
Jeg har lyst til at give dig... et kys.
- Ved du ikke, hvad et kys er? - Først når du giver mig et.
- Så skal jeg vel også give dig et? - Hvis du har lyst.
Tak.
- Hvor gammel er du, Peter? - Temmelig ung.
- Ved du det ikke? - Jeg løb hjemmefra.
En aften talte mine forældre om, hvad jeg skulle være engang.
Jeg løb hen i Kensington Gardens, og der mødte jeg Klokke.
- Klokke? - Klokkeblomst? Hun er min fe.
- Der findes jo ikke... - Det må du ikke sige.
Der falder en fe død om et sted, og så finder jeg hende aldrig.
- Er der en fe her i værelset? - Vi kommer for at høre historier.
Jeg kan godt lide den om prinsen og damen med glasskoene.
Askepot.
Han fandt hende, Peter, og de...
Og de...
...levede lykkeligt til deres dages ende.
- Jeg vidste det. - Peter...
Jeg vil gerne give dig... et...
- Et fingerbøl. - Hvad er det?
Klokke!
Nej, Klokke.
Hun er ikke særlig høflig.
Hvis du forsøger at give mig et fingerbøl igen...
- Så slår hun dig ihjel. - Jeg troede, at feer var søde.
- Peter, du må ikke gå. - De andre skal høre om Askepot.
- Jeg kan en masse historier. - Kom med.
- Jeg kan ikke flyve. - Det lærer jeg dig.
Jeg lærer dig at ride på vindene, og så suser vi af sted.
Må John og Michael komme med?
- Michael! John! - Det var ikke mig.
Her er en dreng, som vil lære os at flyve.
Det går imod al sund fornuft, sir.
- Jeg går imod fornuften med dig. - Glade tanker bærer jer op i luften.
- Det er nemt. - Jeg har det. Jeg har det.
- Sværd, daggerter. Napoleon. - Væk.
John?
Se mig, Wendy.
Budding, mudderkager, is, aldrig i bad mere.
Kom med. Kom med til Ønskeøen.
- Hvad med mor? - Far?
- Nana? - Der er havfruer.
Indianere.
Pirater.
John, vent på mig.
- Det er min hustru... - Mary.
- Mary... Mig en fornøjelse. - Tak, sir Edward.
Glem dem, Wendy. Glem dem alle sammen.
Så behøver du aldrig nogensinde bekymre dig om voksenting mere.
Hvad er der galt?
Aldrig nogensinde er frygtelig lang tid.
Jeg ville gerne kunne sige, at de nåede op i børneværelset i tide.
Men så ville der jo ikke være nogen historie.
- Du er jo fyldt med hundehår. - Halløj, gamle jas.
Godaften.
- Flot klaret. - Din slyngel.
- Denne vej. - Højere, højere!
- Hvem er du? - Jeg er John.
John... Tag fat her.
Med begge hænder.
- Sig det videre. - Michael, tag fat i min ankel.
Wendy, tag fat i min ankel.
Uanset hvad der sker, så må I ikke...
...give slip!
Ønskeøen...
Vi lyver og stjæler og lever i synd
på pirattogter ud vi styr'
lige lukt i helvede vi ryger
gør kanonerne klar og på bordet med rommen
del kortene ud for nu er natten kommen
på pirattogter ud vi styr'.
Forbaskede fugl!
Kaptajn?
Kaptajn? Som jeg sad der årvågen på min vagt, -
- bemærkede jeg, at det var vinter til vands og forår til lands.
Og jeg siger til mig selv: "Det bliver først forår kl. 15."
Se, hvad klokken er, kaptajn, og fortæl mig så...
Jeg sad og drømte, Smisk.
- Om Pan. - Pan, hr. Kaptajn?
Og i drømmen var jeg en storsindet fyr...
...fuld af overbærenhed.
Jeg takkede Pan for, at han havde hugget min hånd af-
- og givet mig denne fine klo, -
- som jeg kan bruge til at flænse folks maver og struber op med -
- og til andre praktiske gøremål...
...som at rede mit hår.
- Pan gjorde dig altså en tjeneste? - En tjeneste?
Han fodrede en krokodille med min hånd.
Den har forfulgt mig lige siden for at få fat i resten af mig.
- Kalder du det en tjeneste? - Nej, nej, nej, nej.
Tak.
Lucifer være lovet har den slugt et ur.
Hvis den ikke tikkede, havde den allerede fået ram på mig.
- Hvorfor vækkede du mig, Smisk? - Isen er ved at smelte, kaptajn.
Solen titter frem, og blomsterne springer ud.
Han er vendt tilbage.
En 40-kanoners. Hun må kunne skyde 12 knob for fulde sejl.
Noodler med de omvendte hænder. Bill Jukes. Tatoveret fra top til tå.
Klo!
Lad os kigge nærmere på dem.
Se her.
Min hat.
Grimme Smisk. Grimme, fede Smisk.
Solformørkelse. Her er mørkt. Luk mig ud.
Jeg kan ikke se noget. Der er mørkt herinde.
Hjælp! Hallo?
Hal den tunge kanon frem.
Fyr!
Hjælp!
Klokke, find Wendy. Jeg klarer resten.
Kaptajn Klo!
- Pan! Hold ham på kornet! - Du kan ikke fange mig.
- Herhenne! - Fyr!
Splitte mine bramsejl!
- Michael, er du blevet skudt? - Måske. Der er noget, der er værre.
Hvad kan være værre?
Mine tanker er ikke særlig glade.
Glade tanker! Glade tanker!
Hvad ville mor og far gøre?
Pokker stå i det! Lad kanonen igen. Skynd jer!
Skal vi lade kanonen igen? Han er jo væk nu.
Andre, der har kommentarer? Gennemsøg junglen. Find de børn.
- Hvad er det? - En stor, hvid fugl.
Og den er led at se på.
Når Peter er væk, er det mig, der kigger i teleskopet.
Den nærmer sig.
- Jeg er blevet blind. Jeg er blind. - "Jeg er blind, jeg er blind!"
- Hej, Klokke. Hvor er Peter? - Hej, Klokke.
- Hun blændede mig. - Er der noget nyt om Askepot?
Klokkeblomst var ikke altid styg. Nogle gange var hun god.
Feer er så små, at der kun er plads til én følelse ad gangen i dem.
Klokke siger, at fuglen hedder en... Wendy.
Og Peter vil have, at vi...
Åh, Peter!
...skyder den ned.
Vi har fået en ordre: Skyd Wendy-fuglen.
- Javel! - Klar? Tag sigte!
Skyd!
Tre, to... en.
Jeg fik den. Jeg fik den.
Det er ikke nogen fugl.
Det er en dame.
Og Tootles... Tootles har dræbt hende.
Jeg er tilbage. Med gode nyheder. Askepot besejrede piraterne.
Der var knivstikkeri, tortur og blod, -
- og de levede lykkeligt til deres dages ende.
Og jeg har hende med, som fortalte om Askepot.
Hun er...
...død.
- Tragisk. - Men det var godt ramt.
Hvis pil?
Min, Peter.
Skyd, Peter. Skyd lige i plet.
Wendyen lever.
Det er mit kys. Mit kys reddede hende.
Jeg kan godt huske kys. Lad mig se.
Ja, det er et kys. En mægtig ting.
Lad os bære hende ned til huset.
Hænder.
- De er lidt snavsede. - Så lad hende ligge her og dø.
- Nej! - Hvordan kunne jeg sige det?
Undskyld.
Vi bygger et hus rundt om hende.
- Med skorsten og dørhammer. - Perfekt.
- Med vinduer. - Noget at kigge ud ad.
Det var Klokke.
Klokkeblomst? Klokkeblomst?
Var det dig, Klokke?
Så er vi ikke venner mere.
Det første indtryk er meget, meget vigtigt.
Nu kommer hun. Se søde ud.
Wendy-dame, vi har bygget huset til dig.
- Med dørhammer. - Og skorsten.
Vil du ikke nok være vores mor?
Det er forfærdelig sødt af jer.
Men jeg har ikke rigtig nogen erfaring med den slags.
- Fortæller du historier? - Ja.
- Så er du helt rigtig. - Godt. Jeg skal gøre mit bedste.
- Slightly. Glæder mig at møde dig. - Nibs. Beklager.
- Der er nogle lede karle derude. - Hvis Klo finder os, flår han os.
- Hvor frygteligt. - Vi elsker det.
- Men jeg... - Nu skal du møde far, mor.
Jeg glæder mig til at være din søn.
Velkommen, mor. Disciplin. Det går fædre ind for.
Giv ungerne en endefuld, før de prøver at dræbe dig igen.
Egentlig må vi nok hellere dræbe dem.
Peter! Far!
Jeg er enig i, at de er forfærdelige, -
- men hvis du dræber dem, vil de bare føle sig betydningsfulde.
Jeg har en idé...
...som er langt grusommere.
Medicin.
Det mest frygtelige, ækle stads.
Den klistrede, søde slags.
Dræb os!
De små først. Michael?
- Michael... John? Mine brødre! - Hvem?
Hallo?
Det kommer inde fra klippen.
Højst besynderligt.
- Glade tanker! Glade tanker! - Sværd! Daggerter! Napoleon!
Hvor ydmygende.
John... Der er noget, der er endnu værre.
Prinsesse Tigerlilje.
Vi søger, som sædvanlig, Peter Pan og hans hemmelige skjulested.
To drenge, som han kender, blev set falde ned i denne del af junglen.
Har du set dem?
Hun siger: "Nej, jeg beklager."
Min klo tror, at du har... prinsesse.
Lad barbaren gå, din... din... Din barbar!
Havfruer er ikke som I eventyrbøgerne.
De er dystre skabninger, -
- som er i kontakt med alt, hvad der er mystisk.
Hvis Klo havde Wendys brødre, ville havfruerne vide det.
Hvor er de søde.
Er havfruer ikke søde?
De drukner dig, hvis du kommer dem for nær.
Klo har dine brødre... i Det Sorte Slot.
Som alle overraskelsesangreb, skal det udføres...
...uanstændigt. Hæng ungerne ud på klippen.
- Beklager, Deres Højhed. - Bed for jeres liv.
D'herrer! Min bror og jeg er engelske gentlemen.
Engelske gentlemen trygler ikke nogen om noget.
- Skån os! - I må ikke dræbe os.
I må heller ikke dræbe mig. Jeg har ikke gjort noget.
Det er koldt.
- Hjælp! - Flyv dem til undsætning.
Så skal jeg gennemhulle dine ædle hensigter.
Jeg tog de her med. Kan du bruge sådan et?
Lov mig én ting.
- Overlad Klo til mig. - Det lover jeg.
- Vent her, til jeg gør tegn. - Her?
Peter!
Her så Wendy for første gang ham, der hjemsøgte hendes historier.
Hun så de stikkende øjne og var ikke bange, -
- men tryllebundet.
Lige lukt i helvede vi ryger...
- Mester Smisk? - Er det dig, kaptajn?
Svovl og galde, menneske. Hvad foretager du dig?
Vi har klynget ungerne op, som du sagde.
- Slip dem fri. - Hvad så med din fælde?
Sæt dem fri, eller jeg sætter kloen i dig.
Jeg ved ikke, hvad han vil med dem, jeg lallende tåbe.
Først skal de lænkes, så sættes fri.
Tag din kat med dig.
- Mester Smisk? - Ja, kaptajn?
- Er han dukket op? - Nej, kaptajn.
- Hvor er børnene? - Vi har sluppet dem fri, kaptajn.
- Hvabehar? - Vi lod dem rende.
Lod I dem rende?
Mester Smisk?
Hvem er du, fremmede?
Jeg er James Klo, kaptajn på "Jolly Roger".
Hvis du er Klo, hvem er jeg så?
Du er en torsk.
Sig mig, Klo, har du et andet navn?
Ja.
- Planteriget? - Nej.
- Mineralriget? - Nej.
- Dyreriget? - Ja.
- Mand? - Nej.
- Dreng? - Ja.
- En almindelig dreng? - Nej.
- En pragtfuld dreng? - Ja. Giver du op?
- Jeg er... - Dødsens.
Pas på, Peter.
- Der er han! - Det her er din dødsmesse, dreng.
- Vil du gerne af med den anden? - Ikke denne gang.
Tit-tit, min tøs.
Hvor vover du at kalde mig din "tøs"?
- Træk gitteret op! - Skub, Michael.
Bamse!
Hvis jeg var dig, ville jeg give op.
Hvis du var mig... ville jeg være grim.
Klar?
Fyr!
Indtag båden!
Vend båden. Vend den.
Og nu, Peter Pan...
...skal du dø.
At dø ville være et forfærdelig stort eventyr.
Åh nej.
Skyd den!
Dig...
Smisk!
- Smisk! - Det er lidt tragisk, ikke?
Hun hidkalder ørnens ånd til at helbrede krigeren.
Det er vældig imponerende.
Krigeren er helbredt.
Peter?
Ond dag.
Han har fundet sig en...
...Wendy.
Og Klo er helt alene.
Også du?
Forvist? Den sjuft.
Vi to skal vist...
...have en snak.
Wendy...
Det er bare noget, vi forestiller os, ikke?
At du og jeg er ...?
Jo.
Wendy...
Jeg ville virke så gammel, hvis jeg var en rigtig far.
Peter.
Hvilke følelser har du i virkeligheden?
- Følelser? - Hvad føler du?
Glæde? Sorg?
- Skinsyge? - Skinsyge? Klokke.
- Vrede? - Vrede...
Klo.
Kærlighed?
- Kærlighed? - Ja.
- Det har jeg aldrig hørt om. - Det tror jeg, du har, Peter.
Jeg tror, du har følt det for noget eller...
...nogen.
Aldrig. Alene ordet er mig imod.
Peter...
Hvorfor skal du ødelægge det hele? Har vi det måske ikke sjovt.
Jeg har lært dig at slås og at flyve. Hvad mere har man brug for?
- Der er så meget andet. - Hvad? Hvad er der ellers?
Det finder man vist ud af, når man bliver ældre.
Hvis du tvinger mig til det, forviser jeg dig ligesom Klokkeblomst.
- Jeg vil ikke forvises. - Så tag hjem og bliv ældre.
- Og tag dine følelser med dig. - Peter! Kom tilbage, Peter!
Peter!
Peter ønskede ikke, at Wendy skulle rejse.
Han besøgte atter hendes hjem-
- for at se, om mr. Og mrs Darling havde lukket vinduet.
Men som før så han mrs. Darling sidde i sin stol ved vinduet-
- med trætte øjne efter at have ransaget himlen.
Wendy. Wendy... Wendy.
Vi kan ikke begge to få hende, frue.
John? Michael?
Wendy?
Vinduet er lukket.
Hjælp mig, George. Vinduet er lukket.
Det skal altid stå åbent til dem. Altid.
De er ikke vendt tilbage.
Vi erobrede den engelske brig
og sænkede den med skud
til skræk og advarsel for besætningen
måtte de gå planken ud
jo-ho den gyngende planke
han går sådan på den
at den går ned
og du går ned...
- Han har selv skrevet den. - Tuttelu farvel...
Wendy Darling.
- Muskatvin, frøken? - Jeg er en lille pige.
- Så rom, da? - Nej. Ellers tak.
Jeg hører, at du er løbet hjemmefra.
Jeg... Jeg har aldrig tænkt på det på den måde.
- Men det er jeg vel. - Hvor pragtfuldt.
Mine forældre ville have, at jeg skulle være voksen.
Det er frygtelig barbarisk at blive voksen.
Ikke andet end besværligheder... og bumser.
- Det var nemmere, da jeg var mindre. - Og så starter balladen.
Følelserne kommer. Dem er Pan lykkeligt fri for.
Næ, nej. Han kan ikke elske.
- Det er en del af gåden ved ham. - En cigar?
Så, så.
Det behøver ikke være sådan.
Har du nogensinde drømt om at blive pirat, min gæve pige?
Jeg overvejede engang at kalde mig...
...Tyve-Jill.
Pragtfuldt navn. Det skal du hedde, hvis du slutter dig til os.
Hvad skulle jeg lave her? Du får mig ikke til at gå med på rov.
Du... skulle vel ikke... kunne fortælle historier?
Og de levede alle sammen lykkeligt...
...til deres dages ende.
Bravo!
- Bravo! - Bravissimo!
Må jeg bede om lidt tid til at overveje dit storsindede tilbud?
Naturligvis må du det.
Mine mænd følger dig tilbage.
Ingen fra besætningen følger efter dig. Det sværger jeg.
Jeg er mest optaget af dig nu.
Og ikke af, hvor den kære Peter Pan måtte befinde sig.
Hvad ville mor mon sige til, at jeg blev pirat?
På gensyn.
Ja, hvad ville mor sige til, at hun blev pirat?
Jo mere Wendy tænkte på sin mor, desto mindre kunne hun huske.
- John... John! - Ja?
- Hvad hedder din far? - Min far? Peter.
- Michael... Hvem er din mor? - Han fik det nemme.
- Du er min mor, Wendy. - Og er hun ikke bare alle tiders?
En ny pirat om bord på "Jolly Roger".
Havfruerne siger, at hun hedder Tyve-Jill.
- Et nyt eventyr, drenge. Kom. - Tyve-Jill. Hun lyder ret grufuld.
- Hun er bare en historiefortæller. - En historiefortæller?
Tyve-Jill er måske en brav fægter.
Brav eller ej. Jeg gennemhuller hende.
Så bered dig, Peter Pan... for jeg er Tyve-Jill.
- Wendy? - Ja, John.
Din søster er blevet opfordret til at blive pirat.
- Men, mor... Klo er et utyske. - Og en usling.
Slet ikke. Kaptajn Klo er en følsom mand.
Mor og far slås igen.
Sir... De er både ugalant og utilstrækkelig.
- Hvorfor er jeg utilstrækkelig? - Du er kun en dreng.
- Skal du virkelig være pirat, mor? - Nej.
- Vi tager hjem. - Skal vi forlade Ønskeøen?
- Det kan du ikke. - Vi vil ikke.
Det er vi nødt til. Vi har glemt vores forældre.
Vi må straks tage af sted, før vi selv bliver glemt.
Jeg har glemt... mine forældre.
Vi må af sted.
Hvis det er jeres ønske. Hvis det er jeres ønske!
Dræb, dræb, dræb, dræb, dræb!
Frygt ej, min ven. Når Pan er død...
...er vi begge frie igen.
- I kan sove i børneværelset. - En fe vil følge jer tilbage.
Peter...
Vi har talt om det her. I kunne tage med os.
- Må vi tage med? - Hvis det er jeres ønske.
Hent jeres ting.
Også dig, Peter.
Sender de mig i skole?
- Ja. - Og... på kontor?
- Ja, det vil jeg tro. - Jeg ville hurtigt blive voksen.
- Så skal du fange mig først. - Peter...
Jeg vil altid være dreng og have det sjovt.
Ja, det siger du, men jeg tror, det er rent skuespil.
Der findes ikke feer.
Husk... at tage din medicin.
Her er vi!
Nu begynder en ny æra.
Før dem væk.
Ingen medicin. Jeg vil ikke tage medicin.
Nej...
Af frygt for at blive taget levende-
- havde Klo altid en grusom gift på sig, -
- et koncentrat af tårer fra hans røde øje.
Nej...
Det var en blanding af ondskab, skinsyge og skuffelse.
Den dræbte på stedet, og der fandtes ingen modgift.
Jeg sov ikke.
Wendy? Wendy? Er du der?
Klokke.
Du drak min medicin.
Klokkeblomst?
Klokke? Hvorfor slukkes din glans?
Hvorfor er du så kold, Klokke?
Hold dig varm, Klokke. Hold dig varm.
Kom tilbage. Du må ikke forlade mig, Klokke.
Tilgiv mig, Klokke. Undskyld.
Jeg er så ked af det, Klokke. Tilgiv mig.
Klokke!
Vi har stadig plads til en historiefortæller.
Så hellere dø.
- Ærgerligt. - Se himlen, kaptajn.
Og se havet.
- Pan må være død. - Nej!
Besætning, tag hatten af.
Et øjebliks stilhed for vor faldne fjende...
...Peter Pan.
Vi sejler ved daggry!
Jeg tror på feer. Det gør jeg virkelig.
Jeg tror på feer. Det gør jeg.
Nej, nej, nej! Altid tøserne først.
Jeg tror på feer.
Det gør jeg virkelig.
Jeg tror på feer. Det gør jeg virkelig.
Jeg tror på feer.
- Hvad gør du? - Jeg tror på feer.
- Jeg tror på feer.
- Jeg tror på feer!
- Jeg tror på feer. - Det gør jeg virkelig.
Klap i, eller jeg gennemhuller jer. "Jeg tror på feer. Det gør jeg."
Jeg tror på feer. Det gør jeg virkelig.
- Jeg tror på feer. - Det gør jeg virkelig.
- Jeg tror på feer. - Det gør jeg... virkelig.
Jeg tror på feer. Det gør jeg virkelig.
- Jeg tror på feer... - Det gør jeg virkelig!
Jeg...
Åh, Klokke, du lever. Åh, Klokke.
Du lever, du lever!
Jeg tror på feer! Det gør jeg virkelig!
Han lever!
Det er Klo eller mig denne gang.
Hvorfor findes han? Hvad er han? En sidste historie, før du dør.
Historien om Peter Pan.
- Der var engang... - Der var engang...
Gutter, Tyve-Jill vil fortælle en historie.
...en dreng, der hed Peter Pan, som ikke ville være voksen.
Spring indledningen over.
Så han fløj til Ønskeøen, hvor der er pirater.
- Hed en af piraterne Noodler? - Ja.
Kaptajn... Hørte du det? Jeg er med i en historie.
- Hvor må han have haft det sjovt. - Ja.
- Men han var temmelig ensom. - Ensom?
- Han havde brug for en Wendy. - Jeg har også brug for en Wendy.
- Allerede to døde. - Hvorfor en Wendy?
- Han holdt af mine historier. - Hvilke historier?
Askepot. Snehvide.
- Tornerose. - Kærlighedshistorier?
Eventyr, hvor det gode besejrer det onde.
De ender alle sammen med et kys.
Et kys...
Han har følelser.
Han har følelser for dig.
Hun fortalte ham historier, og han lærte hende at flyve. Hvordan?
Man skal bare tænke glade tanker. De løfter en op i luften.
- Ak, jeg har ingen glade tanker. - Så falder man ned.
Andre måder?
- Tryllestøv. Brug tryllestøv. - Michael!
Hvad med Pan? Kan triste tanker få ham ned på jorden?
Han har ingen triste tanker.
Hvad nu, hvis hans Wendy... gik planken ud?
Ja!
Planken! Planken! Planken!
Jeg er frygtelig ked af det her.
Skæbnens ironi.
Den er ude efter Klo...
...og får en historie.
Hørte du hende ramme vandet? Jeg gjorde ikke.
Bæstet har slugt hende i én mundfuld.
Til styrbord!
- Den vil have mere, kaptajn. - Det skal den få. Flyt planken!
- Nej! - Stille, din klynkende, lille lus.
Jeg gør det af med dig.
Op i riggen. Fang den.
Af sted, kryb!
Hvad var det?
Den er her, kaptajn!
Djævel! Dæmon! Fordømte bæst! Din sidste time er kommet!
Nå... Peter Pan.
- Det er altså alt sammen dit værk? - Ja, James Klo. Det er mit værk.
Hovmodige og uforskammede knøs...
- Bered dig på at møde dit endeligt. - Bare kom an!
Lad ham være! Han er min.
Nu!
Værsgo. Jeg har aldrig brudt mig om at være pirat.
Jeg vil bruge resten af livet på at gøre gode gerninger.
Jeg har ham!
Slyngel! Døgenigt! Libertiner!
Det er Klo. Han flyver.
Og det kan han godt lide.
Vil du gerne flyve? Så lad os flyve.
Ganske godt klaret... af en gamling.
- Jeg ved godt, hvad du er. - Jeg er den bedste nogensinde.
Du er en tragedie.
Mig? Tragisk?
Hun ville forlade dig, Pan.
Din Wendy... ville forlade dig.
Hvorfor skulle hun blive? Hvad har du at tilbyde hende?
Du er ufuldkommen.
Hun vil hellere være voksen end blive hos dig.
Lad os tage et kig ind i fremtiden. Hvad er det, jeg ser?
Den skønne Wendy. I børneværelset.
- Vinduet er lukket. - Jeg åbner det.
Der er tremmer for. Hun kan hverken høre dig eller se dig.
- Hun har glemt alt om dig. - Hold nu op!
Hvad er dog det?
En anden har taget din plads.
Han hedder..."ægtemand".
Du dør ensom...
...og uelsket.
Uelsket.
Ligesom jeg.
Nej!
Ti, alle sammen... og lad os tage afsked med Wendy.
Peter.
Undskyld, jeg er nødt til at blive voksen.
Men...
...det her er dit.
Det er bare et fingerbøl.
Typisk piger.
Gør det endelig, min skønne.
Giv Peter Pan dit elskede fingerbøl.
Det her er dit...
...og det vil det altid være.
Det var ikke noget fingerbøl.
Det var et skjult kys.
- Bered jer, drenge. - Det er et mægtigt våben.
Pan... Du er jo lyserød.
Splitte mine infinitiver!
Nej! Jeg har vundet!
- Du er gammel. - Men jeg vandt.
Gammel.
- Og... ensom. - Ensom.
Nej! Jeg vandt, jeg vandt, jeg vandt!
- Færdig. - Glade tanker.
Flænsninger, død, død, kvælning, sagførere, tandlæger!
- Gammel! Ensom! Færdig! - Materie!
Børneblod! Hundehvalpeblod! Sygdom! Sårskorper!
Spiddede kattekillinger! Edderkopper! Kakerlakker! Slanger!
Byldepest! Den hvide død! Den sorte død! En kop te!
- Gammel. Ensom. - Færdig.
Færdig...
Svovl og galde!
Stille, I hunde, eller jeg kaster anker i jer.
Vi vandt!
- Klar til at kaste los? - Javel, hr. Kaptajn.
Hvor er du dog snedig.
Mor.
Nana.
Lad hende opdage det i fred og ro.
Åh, Nana... Jeg drømte, at mine små børn var kommet tilbage.
Jeg drømte, at de lå og sov... i deres senge.
Men de kommer aldrig tilbage.
De forstod ikke, hvorfor hun ikke kunne se dem.
Men ser I, hun havde så ofte drømt, at de lå i deres senge, -
- at hun troede, at hun stadig ikke var helt vågen.
Mor, det er virkelig os.
- Michael, John og Wendy. - Vi er kommet tilbage.
- George, skynd dig at komme. - Jeg kommer. Hvad er der?
Vi er kommet tilbage, far. Har du savnet os?
I er kommet tilbage.
Godt. Glimrende.
Godt klaret.
Åh, min engel...
Selvfølgelig har jeg savnet jer.
Kom så, drenge. I rører ikke ved tapetet. Kom så.
Tænk, de unge herrer siger, at...
I er kommet tilbage.
Mor og far... Det er De Glemte Drenge.
- Goddag. - Hattene. Må jeg beholde dem?
Tja, jeg...
- Jeg mener... Det koster jo. - Hvad vil naboerne ikke sige?
Blæse være med naboerne.
Og blæse være med udgifterne.
Velkommen i familien, drenge.
Kan det dække nogle af udgifterne, far?
Er der nogen, der skal have en ridetur?
- Jeg hedder Tootles. - Tootles Darling.
- Jeg hedder Curly. - Curly Darling.
- Og hvad hedder du så? - Nibs. Jeg planlægger vores slag.
- Vil du gerne have en mor, Nibs? - Ja.
- Hvad er der, min ven? - Jeg kunne ikke finde herhen.
Og nu har alle en mor... undtagen mig.
- Hedder du Slightly? - Ja.
Så er jeg din mor.
- Hvor ved du det fra? - Det kan jeg bare mærke.
- Mor! - George og Mary, jeg har en søn!
Det var et pragtfuldt skue, men der var ingen til at nyde det-
- bortset fra en løjerlig dreng, som kiggede ind ad vinduet.
Peter Pan havde mange glæder, som andre børn aldrig oplever.
Men han betragtede den glæde, som han for altid var afskåret fra.
At leve ville være et forfærdelig stort eventyr.
Peter!
Du glemmer mig ikke, vel?
Mig? Glemme dig?
Aldrig.
Kommer du tilbage?
Ja, for at høre historier... om mig selv.
Men jeg fik aldrig Peter Pan at se igen.
Nu fortæller jeg historien om ham til mine børn.
De vil fortælle den til deres børn, og på den måde vil den leve videre.
For alle børn bliver voksne...
... bortset fra ét barn: