Priset være du, Herre Jesus Kristus.
1633. Pax Christi. Priset være Gud.
For os er der ikke længere fred i dette land.
Jeg oplevede ikke Japan, da det var lysets land.
Men jeg har heller ikke oplevet det så mørkt, som det er nu.
Alle vores fremskridt er endt med fornyet forfølgelse-
-fornyet undertrykkelse, nye lidelser.
De brugte sleve med huller i-
-så dråberne kom langsomt ud, og smerten blev forlænget.
Hvert lille stænk vand føltes som brændende kul.
Nagasakis guvernør førte fire munke og en fra vores Orden til Unzen.
Der er der varme kilder.
Japanerne kalder dem helveder. Dels i spøg vil jeg tro.
Og dels, må jeg sige, fordi det er rigtigt.
Paterne fik besked på at forsage Gud og hans kærlighedsevangelium.
Ikke alene nægtede de at falde fra-
-de bad om at blive pint-
-så de kunne påvise troens styrke og Guds tilstedeværelse i dem.
Nogle blev på bjerget i 33 dage.
Deres mod indgyder håb hos os præster, der bor her i det skjulte.
Vi vil ikke svigte de kristne i skjul, som lever i frygt.
Hans kærlighed gør os kun stærkere.
Vi har mistet Ferreira.
Det er hans sidste brev.
Hvordan mistet?
Vi modtog det, da De rejste hertil fra Portugal. Det var flere år undervejs.
Det var blevet skjult, smuglet og løskøbt.
Jeg fik det overrakt af en hollandsk købmand, som også havde andet nyt.
At han er i live?
At han faldt fra.
At han offentligt fordømte Gud og afsværgede troen-
-og nu lever som japaner.
Det er umuligt.
Fader Ferreira satte sit liv på spil for at udbrede troen i Japan.
-Vi er her kun på grund af ham. -Ja. Han er den stærkeste af os.
Han skrev det under de mest omfattende forfølgelser.
Nu er situationen endnu værre.
Tusinder er døde på grund af det, vi bragte med os.
Tusinder af andre har opgivet troen.
De sagde, at købmanden kom med nyt, men det er ikke bekræftet, vel?
Det kunne være bagvaskelse for at bringe troen i vanry.
Omfanget af forfølgelsen taget i betragtning...
Der må være mange, der har brug for os.
Derudover har vi ikke har hørt andet om ham. Hollænderens...
-Det er blot rygter, fader. -Jeg må konkludere, at det passer.
Hvis det passer, fader-
-hvad vil det så betyde for jesuitterne?
For hele det katolske Europa?
Vores mission er vigtigere end nogen sinde før.
Vi må finde fader Ferreira.
Det kan jeg ikke tillade.
Hvordan skulle vi kunne opgive vores mission?
Deres mission var at finde nyt om Ferreira. Det har De fået.
Undskyld, fader, men brevet beretter om frygtelige begivenheder.
Men der står intet om Ferreira. Vi ved ikke, hvad er sket med ham.
Det eneste, vi ved om hans skæbne, er denne bagvaskelse.
Om forladelse, fader Valignano, men...
Jeg ville mene, at vores mission er uforandret.
Ved De, hvor mange kristne, der blev henrettet ved Shimabara? Tusindvis.
Titusindvis. De fleste blev halshugget. Nej, det er alt for farligt for Dem.
Ja, men hvordan skulle vi kunne svigte manden, der opfostrede os i troen?
Han formede verden for os.
Selv hvis det er sandt, så er fader Ferreira fortabt.
Vi har ikke andet valg end at frelse hans sjæl.
-Er De sikre, begge to? -Ja.
Det er vi. Som da vi først tog troen til os.
Så må jeg fæste lid til, at Gud står bag.
Han sætter jer på en stor prøve.
De er i alvorlig fare, fra det øjeblik De sætter fod i landet.
Der bliver ikke sendt flere præster.
En hær på to mænd.
25. maj 1640, Pax Christi. Gud være lovet.
Fader Valignano, jeg ved ikke, om De nogen sinde vil modtage disse ord.
Men jeg ønsker, at De bevarer troen på vores mission og på os.
Pas på.
Vi fik herligt nyt i dag.
Mr. Chung har fundet en kinesisk båd, der vil smugle os ind i Japan.
Han hævder at have fundet den eneste japaner i Macau-
-der kan vise os vej i landet.
Denne vej.
Endelig møder vi for første gang en japaner.
Han er sølle, men her efter næsten to måneder er han den eneste.
Vågn op! Kom så. Op med dig.
Han drev rundt til søs. Portugiserne kom med ham.
Han er strandet her. Han vil hjem.
Er han... Er De virkelig japaner?
Svar, din tåbe! De er patere.
Kichijiro!
De får dig hjem.
Hvor har De hjemme?
Nagasaki.
-Hvad arbejder De med? -Han vil gøre, hvad De beder om.
Fisker.
-Taler De vores sprog? -Lidt.
Ja, lidt.
De må have lært det af jesuitter-paterne, så De er kristen.
Nej! Ikke kristen.
God vejviser til Dem. Han er også kristen.
Jeg er ikke kristen!
Kristne dør.
De dør i Nagasaki.
Hør her. Vi har penge.
Hvis De hjælper os, får vi Dem hjem. Vil De gerne hjem til Japan?
Jeg vil... Jeg vil hjem.
Ikke for penge!
Japan er min families land!
Jeg beder Dem! De må ikke forlade mig her!
Jeg beder Dem!
Før mig hjem.
Han bliver en god vejviser.
-Lov mig det. -Jeg sørger for, han bliver vasket.
Lov mig det.
Vores vejviser... Han kan ikke være kristen.
Han siger, at han ikke er, men kan man overhovedet tro på ham?
Jeg er ikke meget for at tro på, at han overhovedet er japaner.
Så sagde han til dem: "Gå ud i alverden-
-og forkynd evangeliet for hele skabningen."
Selv for skabninger som ham.
Det har Herren befalet.
Jeg ser Hans ansigt for mig, mens jeg gør mig klar til at gøre Hans værk.
Sådan må Han også have set ud, da han befalede Peter: "Vogt mine lam."
"Vogt mine lam. Vogt mine får."
Det fascinerer mig. Jeg nærer stor kærlighed til det.
Garupe og jeg havde ingen bagage med til Japan ud over vores hjerter.
Og under den både rolige og stormfulde rejse-
-reflekterede jeg over de 20 år, der er gået, siden forfølgelsen begyndte.
Japans sorte muld er fuld af klagende kristne.
Præsternes røde blod har strømmet.
Kirkernes mure er faldet.
Japan!
Vi har betroet den mand vores liv.
Jesus var endnu mere tillidsfuld.
Hurtigt!
Kom.
-Kiri! -Kichijiro! Hvor skal du hen?
Kichijiro!
Han vil forråde os.
Kichijiro!
Áve María, grátia pléna, Dóminus técum. Benedícta tu in muliéribus.
Quod facis, fac citius. Hvad du gør, gør det snart.
Kom.
Patere?
Hurtigt. Der er ingen tid at spilde.
Kom, kom.
-Hvor er vi? -Landsbyen Tomogi.
-Japan? -Hurtigt.
-De vrangtro må ikke se Dem. Kom. -Vrangtro?
Kom, kom. Hurtigt.
Jeg beklager, pater.
For farligt. Der er flere henrettelser end nogen sinde før.
Hvis de finder ud af, at vi er kristne, bliver vi dræbt.
Herren hører jer.
Ja. Han sendte jer til os.
Kom.
Kom indenfor.
Tak.
Vi har lidt mad, hvis De vil have.
De er i sikkerhed her til i morgen.
Sid ned.
Undskyld.
Hvordan kan I leve sådan her?
Jeg mener, hvordan kan I leve som kristne-
-når det er så farligt?
Forstår I?
Vi beder i skjul.
-Men vi har vores jiisama. -Jiisama?
-Jiisama. -Hvem er jiisama?
Leder du landsbyen-
-i bøn og andagt?
Dåben er det eneste sakramente, han kender.
Vi holder gudstjeneste med jiisamaen. Vi gemmer vores helgenbilleder.
-Men Gud ser os alligevel, ikke? -Jo.
Selv om vi ikke har haft en præst før nu.
Spis.
Tak.
Alle kristne her hører til vores hemmelige kirke.
Jeres tro-
-er så stærk. I er meget modige.
Er det kun denne landsby, der er så stærk i troen, eller findes der andre?
Vi ved ikke noget om andre landsbyer. Vi kommer ikke i dem.
I tager ikke derhen?
De andre landsbyer er meget farlige. Man ved ikke, hvem man kan stole på.
Alle frygter inkvisitoren, Inoue-sama.
Man får 100 sølvstykker, hvis man angiver en kristen.
200 for en kristen broder.
300 for en præst.
-300? -Ja.
I skal tage til de andre landsbyer. I skal fortælle dem-
-at her er præster igen. At vi er i Japan igen. Det ville være godt.
Der var en pater her...
Han hed Ferreira.
Fader Ferreira. Har I hørt om ham?
Ligesom os.
-Nej. -Nej?
Skal I ikke spise?
Det er Dem, der giver os næring.
De vover ikke at føre os ad hovedvejen.
Det må være en frygtelig byrde at skulle leve i skjul.
Jeg blev overvældet af den kærlighed, de folk mødte mig med-
-selv om deres ansigter ikke kunne udtrykke den.
Lange år med hemmeligheder har gjort deres ansigter til masker.
Hvorfor skal de lide så meget?
Hvorfor har Gud givet dem sådan en byrde?
Det er det sikreste sted her.
I den hytte bliver der lavet trækul.
Når De hører denne lyd...
Så er det os. Hvis De hører noget andet...
... gem Dem.
Om dagen holder vi hyttens dør lukket-
-og undlader at lave lyde, som forbipasserende kunne høre.
Kun når det er mørkt, kan vi gå ned i landsbyen-
-og virke for de troende.
Endelig havde de præster, der kunne give dem syndsforladelse.
Tilgiv mig, pater, for jeg har syndet.
-Skriftemål. -Jeg har syndet.
-En gang til. -Hvad? Fra begyndelsen?
En gang til.
Vi lyttede til deres skriftemål hele natten.
Selv om vi ikke altid helt vidste, hvad de skriftede.
Og nu kom kristenheden med kærlighed.
Værdigheden ved at blive set som Guds skabninger og ikke som dyr.
Og løftet om, at alle deres lidelser ikke ville slutte med intethed-
-men med frelse.
Vi afholder messe midt om natten-
-ligesom man gjorde i katakomberne. Sagte.
Er vi nu alle i paraíso med Gud?
-Paraíso? Paradis? -Ja, paradis.
-Nu? -Ja.
Nej.
Nej, men Gud er der nu.
Og i al evighed.
Lige nu er han i gang med at forberede en plads til os alle.
Du må undskylde min utålmodighed, Sebastião.
Jeg skammer mig over min frustration.
Barnet er i sikkerhed i Guds nåde. Det er det, der betyder noget.
Og du er en dårlig jesuit.
Jeg er led og ked af at være spærret inde her hele dagen!
Spis.
Vi ved ikke, om fader Ferreira er i live. De lokale har ikke hørt om ham.
De er så bange. Har de ikke andet end frygt? Og lus.
-De har os. Vi giver dem trøst. -Hvor længe kan vi blive ved?
Vi anmodede om denne mission, Francisco.
Vi bad til, at vi måtte få den. Gud hørte os dengang, og han hører os nu.
Så lad ham føre os til Ferreira, så vi kan få sandheden at vide.
Måske slap hans kræfter op-
-og han faldt på knæ for denne inkvisitor som en anden hund.
Det er stadig kun et rygte.
Ferreira ville kunne modstå Inoue, selv om han er en djævel, som alle siger.
En af os må tage til Nagasaki og finde ham.
Det er for farligt. For os og for de mennesker, der giver os husly.
-Vi får Kichijiro til at forhøre sig. -Er du blevet vanvittig?
Hvor er han? Han er her aldrig.
-Han er altid fuld. Han er upålidelig. -Hvordan finder vi så fader Ferreira?
Lad os gå ud. Vi tager chancen. Bare et øjeblik.
Se.
Det er et tegn fra Gud.
Sid stille.
Der er nogle, som kigger på os.
Nu!
Pater?
Det er ikke signalet.
Pater?
Vær ikke bange. Der sker ikke noget.
Vi gør Dem ikke noget.
Vi er kristne, pater. Kristne.
Vi har brug for Dem.
Nej, Sebastião!
Pater!
Vi forskrækkede Dem. Undskyld.
Vi vil bede Dem komme til vores landsby, Goto.
Vores tro er forsømt.
Vores børn har brug for Dem. Vi har hverken messe eller skriftemål.
Vi kan ikke gøre andet end at bede.
Hvordan vidste I, at vi var her?
Hvem fortalte jer det? En af de troende?
Det var en kristen fra vores landsby. Kichijiro.
Kichijiro?
Vores Kichijiro?
Han sagde, han kom hertil sammen med Dem.
-Ja, men han er ikke kristen. -Jo, han er.
Det er rigtigt, at han afsværgede Gud foran inkvisitoren, Inoue-sama.
Men det er otte år siden.
Hele hans familie blev slået ihjel.
Han afsværgede Gud, men han er stadig troende.
-Nej. -Der er brug for præster i Goto.
-Nej, pater. -Vi kommer igen, Mokichi.
Jeg kender ikke nogen fra Goto-
-så jeg ved ikke, om man kan stole på dem.
De er kristne ligesom os.
Kichijiro sagde, de skulle tage hertil. Jeg ved ikke hvorfor.
-Hvorfor gør han, som han gør? -Kichijiro tog os med til Tomogi.
Det er kun nogle dage.
Men en bliver her. Ikke?
De sejler fra os.
Pater.
Den frygt, jeg havde følt på rejsen, forsvandt.
Den glæde, jeg blev modtaget med, var næsten så stor som min egen.
Selv synet af Kichijiro var af en eller anden årsag kærkomment.
-Pater, Goto. -Kom.
Jeg takkede Gud for at have ført mig hertil.
Den dag fik de troende nyt håb.
Og jeg blev vækket til live igen.
Og de kom til mig.
Ikke kun fra Goto.
De kristne kom over bjergene fra andre landsbyer.
Jeg mærkede Guds tilstedeværelse.
Deres liv er så hårdt. De lever og dør som dyr.
Men Kristus døde ikke for de gode og smukke. Det er let nok.
Det svære er at dø for de elendige og fordærvede.
Her vidste jeg, at jeg var en af dem. Min sjæl sultede ligesom deres.
En anden bøn blev besvaret i Goto.
Det var der, jeg første gang hørte om en, der måske kendte fader Ferreira.
-Pater Ferreira? -Pater Ferreira, ja.
-Kender du ham? -Ja.
-Har du set ham? -Ja.
-Hvornår? -Han lavede et sted for spudbarn.
-Spudbarn? -Spudbarn.
-Baby. -Spædbarn. Undskyld.
Og syge.
I Shinmachi.
-Shinmachi. -Ja. Men...
Det var før problemerne.
-Hvor ligger det? -I nærheden af Nagasaki.
Men det er meget farligt at tage dertil.
-Nej? -Jeg ved det ikke.
De er desperate efter håndgribelige tegn på troen.
Jeg gav dem, hvad jeg kunne.
Jeg er bekymret for, at de værdsætter symbolerne mere end selve troen.
Men hvordan skulle vi kunne nægte dem det?
Og til sidst måtte jeg give afkald på min rosenkrans.
Kichijiro!
Jeg blev overvældet i Goto.
Jeg døbte flere end 100 voksne og børn og hørte talløse skriftemål.
Men jeg kunne mærke, at Kichijiro var den mest trængende.
-Du tog ikke imod en rosenperle. -Jeg har ikke fortjent den.
Hvorfor ikke? Fordi du fornægtede Gud?
Ja.
Men kun for at overleve. Hele min familie...
Inkvisitoren Inoue ville have, at vi opgav vores tro.
Trådte på Jesus med foden.
Bare én gang. Hurtigt.
Men det ville de ikke.
Men jeg gjorde det.
Men jeg kunne ikke vende dem ryggen.
Selv om jeg havde vendt Gud ryggen.
Så jeg så på, mens de døde.
Uanset hvor jeg er, ser jeg ilden og lugter kødet.
Da jeg første gang så Dem og pater Garupe-
-begyndte jeg at tro...
... at Gud måske ville tage mig til sig igen.
For i mine drømme...
... brændte ilden ikke længere så klart.
Vil du skrifte nu?
Tilgiv mig, pater, for jeg har syndet.
De seks dage i Goto og Kichijiros genfundne tro-
-fik mig til at føle, at mit liv havde betydning.
Og at jeg kunne være til gavn for folk i dette land ved Jordens ende.
Inkvisitorens mænd er i landsbyen.
De har taget Ichizo.
Kom.
Vi er blevet oplyst om, at nogle af jer-
-er kristne ligesom dette sølle skrog.
Men vi betaler skat hvert år.
Vi er pligtopfyldende over for riget. Vi dyrker Buddha i templet.
Jeg ved fuldt ud, at I alle er gode mennesker.
Vi er kun interesseret i dem, der har taget den forbudte tro til sig.
Og dem, der giver dem ly.
Vi skal tidsnok finde ud af, hvem det er.
Tænk over belønningen for de oplysninger. Så meget sølv.
I skal ikke se så bange ud.
Lad os give dem tre dage.
Tag rebet af ham.
I har tre dage. Vi løslader ham.
Men hvis vi ikke har hørt fra jer om tre dage-
-tager jeg tre gidsler foruden ham.
Alle fire gidsler bliver sendt til Nagasaki.
En af dem bliver dig.
Nej, vi er ikke bange for at dø, patere. Og vi vil aldrig udlevere Dem.
-Ingen skal dø. -Nej.
Men vi er i fare, uanset om De rejser eller bliver.
Så bliv. Bliv. Vi vil aldrig udlevere Dem.
De kommer igen, hvis vi bliver. De kan dræbe jer alle, mens vi gemmer os.
-Nej. -Jo. Vi har intet valg, Mokichi.
Så er I uden for fare.
Vi kan skjule os på Kichijiros ø.
Min ø?
Nej. Det gør ingen forskel, om De er der eller her.
De gennemsøger Goto alligevel. Resultatet er det samme.
Nej!
De skal rejse. Paterne skal rejse.
-Så er vi reddet. -Det må du ikke sige!
De kom for at udbrede Deus' lære.
Vi kan ikke bare lade Inoue-sama pine dem efter alt, hvad de har gjort for os.
De har bragt os i fare! Vi er kun i denne situation, fordi de er her.
Stille!
Vi beskytter paterne.
De bliver her.
Vi skal bruge to til, der vil gøre os følge.
Mig, Mokichi og to andre gidsler.
Hvem vil gøre mig og Mokichi følge-
-og blive gidsler til ære for Deus?
Kichijiro er ikke her fra landsbyen. Hvorfor ikke ham?
Ja. Vil du ikke gøre det for vores skyld?
De vil ikke være så hårde ved dig. Det er indbyggerne i Tomogi, de vil have.
Han er ikke herfra. Måske er det ham, der har angivet os.
Jeg er ikke en meddeler! Pater.
Sig det. Jeg er ikke en meddeler. Jeg har skriftet alle mine synder.
Hvis du har modtaget Herrens velsignelse, så vis det.
-Ær Ham med dit liv. -Ja!
Hvad mener I?
-Det ville en ægte kristen vide. -Jeg smadrer dit hoved!
Jeg beder dig.
Gå i vores sted. Jeg beder dig.
Pater...
Men, pater, hvis vi bliver tvunget til-
-at træde på Herren-
-på fumi-e...
Bed om mod, Mokichi.
Hvis vi ikke gør, som de vil, udsætter vi alle i landsbyen for fare.
De kan blive fængslet. Eller aldrig komme tilbage.
Hvad skal vi gøre?
Tramp! Tramp!
Det er i orden at trampe.
Hvad er det, du siger?
Det må man ikke.
Mokichi, det må I ikke.
Jeg lavede det til jiisama.
Det var alt, hvad vi havde, indtil I kom.
Tag det.
I Jesu navn.
Din tro giver mig styrke, Mokichi.
Jeg ville ønske, at jeg kunne gøre det samme for dig.
Min kærlighed til Gud er stærk.
Er det det samme som tro?
Ja.
Ja, det tror jeg, det må være.
De mennesker er de mest hengivne af Guds skabninger her på jord.
Fader Valignano, jeg må tilstå, at jeg er begyndt at spekulere på noget.
Gud sætter os på prøve, og alt, hvad han gør, er godt.
Og jeg beder til, at han sætter mig på prøve ligesom Hans søn.
Men hvorfor skal deres prøve være så frygtelig?
Jeg skuer ind i mit hjerte, så hvorfor-
-forekommer de svar, jeg giver dem, så svage?
Fumi-e.
De gjorde alle, som de fik besked på, men det var ikke nok.
Tror I, vi er så nemme at narre?
Vi har bemærket-
-at jeres vejrtrækning er blevet tung.
Det kan ikke passe!
Vi er buddhister.
Fint.
Så prøver vi noget andet.
Spyt på det her og sig:
Jeres såkaldte Hellige Jomfru er en skøge.
-Du er kristen. -Jii-san!
Du er også kristen.
Gamle Ichizo ville ikke gøre det. Mokichi kunne ikke.
Men hvad de ikke kunne, kunne Kichijiro.
Jeg må tro, at han led ligesom de andre.
Du er også kristen.
De er alle kristne.
Grib dem!
De fik sake, ligesom den døende Kristus fik eddike af romeren.
Jeg bad til, at de huskede Herrens lidelser-
-og at de fandt mod og trøst i det.
Deus!
Paraíso.
Deus-sama.
Tag imod Jiisamas sjæl.
Jiisama lider ikke længere.
Tag imod ham, Herre.
Herre!
I din herlighed.
Vis nåde... Jesus!
Der gik fire dage, før Mokichi døde.
Mod slutningen sang han en hymne. Hans stemme var den eneste lyd.
Landsbyboerne, der var samlet på stranden, var stille hele tiden.
Folk blev nøje overvåget, så de døde kunne ikke få en kristen begravelse.
Mokichis vandfyldte lig begyndte at ryge, før der til sidst gik ild i det.
Knogleresterne blev spredt i havet, så de ikke kunne blive æret.
Fader Valignano, De vil sige, at deres død ikke var meningsløs.
Gud må have hørt de døendes bønner.
Men hørte han deres skrig?
Hvordan forklarer jeg Hans tavshed for de folk, der har udstået så meget?
Det kræver al min styrke selv at forstå det.
Dette bliver måske min sidste rapport til Dem.
I dag fik vi at vide, at vagterne leder efter os i bjergene.
Vi har besluttet, at det er sikrest, at vi deler os.
De havde ret. Hvis vi havde rejst, ville de måske være i live.
-Nej. Og vi dør, hvis tvivler. -Giver vi op? Stikker vi af?
-Nej. -De døde for os.
De døde ikke for os, Garupe.
Jeg føler mig som en kujon.
-Min kærlighed vil være hos dig. -Jeg beder til, at jeg får din styrke.
Garupe tager til Hirado og fortsætter missionen. Jeg tager tilbage til Goto.
Francisco, hold dig i live.
Hold dig i live!
Fader, tilgiv mig. Jeg har været svag og tvivlet.
Jeg beder Dem huske fader Garupe og mig i Deres messer og bønner.
Deres lydige søn.
Jeg forestiller mig Din søn naglet til korset.
Jeg har smagen af eddike i munden.
Er det Goto?
Fadervor, helliget vorde Dit navn.
Jeg er bare en udlænding, der er kommet med ulykke.
Det er sådan, de ser på mig nu.
Jeg drømmer om Sankt Frans.
Hvad er der sket med alle de prægtige muligheder, han fandt her?
Hvad har jeg gjort for Kristus?
Hvad gør jeg for Kristus?
Hvad vil jeg gøre for Kristus?
Jeg føler mig fristet. Fristet til at fortvivle. Jeg er bange.
Din tavshed tynger mig frygteligt.
Jeg beder, men jeg er faret vild.
Eller beder jeg ud i intetheden?
Intetheden... fordi du ikke er der?
Jeg beder om din tilgivelse.
De må ikke tro, at vi er døde, selv om min rapport stopper nu.
For hvis Garupe og jeg dør, dør også den japanske kirke.
Jeg syntes nok, nogle fulgte efter mig. Er De kommet noget til, pater?
Undskyld.
Pater?
Hvorfor kom De tilbage, pater? Her er farligt.
Vi må være forsigtige. Der er udlovet en dusør på 300 sølvstykker for Dem.
300? Judas fik kun 30.
Der er kristne i andre landsbyer ikke så langt herfra.
Der kan vi gemme os. Jeg vil tage mig af Dem.
Tag den.
De må være meget sulten.
Mokichi og min familie bevarede deres styrke. Jeg er så svag.
Er du? Du er god til at passe på dig selv.
Ikke for at være egennyttig.
Ligesom Dem har jeg ingen steder at tage hen.
Hvor hører en svag mand hjemme...
... i en verden som denne?
Vil du skrifte for Mokichi og Ichizo?
Hvad du gør, gør det snart.
Din søns ord til Judas under den sidste nadver.
Var han vred, da han sagde det?
Eller udsprang de af kærlighed?
-Går det, pater? De virker meget træt. -Ja, det går.
Den fisk, du gav mig, var meget salt. Jeg er tørstig.
-Hvad? -Jeg er tørstig.
-Det har Vorherre sagt. -Ja.
-Jeg henter noget vand. -Nej, Kich...
-Jeg henter noget vand. -Kichijiro!
Kich...
Undskyld, at jeg tabte vandet. Jeg troede, at der var noget i vejen.
Men skidt med det. Der er et vandløb her, hvor De kan drikke alt det, De vil.
Her.
Pater, tilgiv mig!
Pater!
Jeg beder Gud om tilgivelse!
Kan selv jeg blive tilgivet?
Gud være lovet.
-Hvad hedder du? -Monica.
Ligesom Augustins mor.
Det er mit dåbsnavn. Denne mand hedder Juan.
Han ville hedde det samme som vores præst, Juan, der døde i Unzen.
Mange flere vil slutte sig til ham. Forstår du nok.
Hvorfor ser I sådan på mig?
Hvordan kan I være så rolige?
Vi skal alle dø. Uden videre.
Undskyld. Undskyld.
Tak for maden.
Men, pater, vores fader, pater Juan, sagde-
-at når vi dør, kommer vi i paraíso.
Paradis. Ja, det er rigtigt.
Er det ikke godt at dø? Paraíso er meget bedre end her. Ingen sulter.
Ingen sygdom, ingen skatter eller hårdt arbejde.
Jo, naturligvis.
Pater Juan havde ret.
Der er ikke hårdt arbejde i paraíso.
Der er slet ikke arbejde. Der er ingen skatter.
Der er ingen lidelser. Vi bliver forenet med Gud.
Der er ingen smerte.
Jeg ville ønske, at I ville holde op med at volde mig så stort besvær.
I min alder skal man ikke rejse så langt i den varme.
Og støvet...
Det er særlig slemt i år.
Og det er alt sammen så unødvendigt.
Gør nu en lille indsats-
-for at forstå vores side af sagen.
Vi hader jer ikke.
I har selv bragt jer i denne situation.
Og I kan selv få jer ud af den.
I skal ikke føle jer fortabt.
I får tid til at tænke over det.
Og så kan I give mig et fornuftigt svar. Gå så.
Ikke Dem. De bliver her.
Forstod De, hvad jeg sagde til dem?
Er Deres japanske så godt?
Jeg så Deres øjne.
Og hvad tror De, at De så der?
De er nogle tåber, de bønder.
Skån dem for lidelser, Herre. Hold din hånd over dem.
De kan snakke i det uendelige-
-uden at komme frem til noget.
Men De har forstået det, ikke?
-Bare sig, hvad De vil frem til. -De afgør, om de bliver frigivet.
De skal bare sige ét ord. Vis vejen.
Afsværg Deres tro.
Dræber De mig, hvis jeg nægter?
Martyrernes blod er kirkens frøkorn.
Som de præster, De myrdede i Omura og Nagasaki.
Vi har lært af vores fejl. At dræbe præster-
-og bønder gør det kun værre.
Det gør dem kun stærkere, hvis de dør for deres gud.
Hvis De synes, at nogle skal straffes, så nøjes med at straffe mig.
De taler ikke som en god præst!
Hvis De var en rigtig mand, en god præst-
-så ville De have medlidenhed med de kristne.
Er det ikke rigtigt, pater?
De betaler med lidelser for Deres hæder.
Pater. Herren være lovet.
Lovet være Gud.
Det portugisiske sprog var en gave fra fader Cabral.
Jeg er blevet bedt om at være Deres tolk.
Man var bekymret for, at vi ville overse detaljer i Deres vidnesbyrd-
-hvis De kun måtte tale japansk.
-Vidnesbyrd? -Det skal gå retfærdigt til.
Og vi kender Deres sprog bedre, end De kender vores.
Fader Cabral lærte aldrig meget mere end arigataya.
Han underviste i al den tid, han boede her, men han ville ikke lære.
Han foragtede vores sprog, vores mad, vores skikke.
Jeg er ikke som Cabral.
-Er det rigtigt? -Ja.
Vi har vores egen religion, pater. Synd, De ikke har bemærket det.
Vi tænker bare på en anden måde.
Ja. I tror, at vores buddhaer kun er mænd.
-Kun mennesker. -En buddha dør som alle mennesker.
-Han er ikke Skaberen. -De er uvidende.
Pater, kun kristne ser buddhaer som blot mennesker.
Vores Buddha er noget, mennesker kan blive.
Noget større end ham selv. Hvis han kan få bugt med sine illusioner.
Men De klynger Dem til illusioner og kalder det tro.
Nej, du forstår ikke. Mennesker, der adlyder Guds bud...
Jeg forstår det godt.
Pater, det er meget enkelt. Korobu.
Har De hørt det ord? Korobu.
Det betyder at falde. Overgive sig.
Opgive troen. Falde fra, som De kalder det.
Gør det. Hvis De ikke falder fra-
-bliver fangerne hængt over hullet, indtil De gør det.
De vil forbløde dråbe for dråbe.
Nogle overlever flere dage, andre gør ikke. De dør.
Fader Porro og fader Cassola blev pint over hullet. Har De hørt om dem?
-Der var også Pedro og Ferreira. -Ferreira?
Kendte De ham?
-Jeg har hørt om ham. -Han er også kendt i hele Japan.
Præsten med det japanske navn og den japanske kone.
-Det tror jeg ikke på. -De kan spørge enhver.
Folk i Nagasaki peger på ham og forundres.
Han er højagtet nu.
Hvilket vist var grunden til, han kom hertil.
Arrogant mand. Ligesom alle de andre.
Det betyder, at han falder før eller siden.
Jeg troede, at martyriet ville blive min frelse.
Kære Gud, lad det ikke blive min skam.
Se, hvor stor han er.
Herren er min klippe, min borg, min befrier...
Det dyrebare blod, som vores konge udgød for at genløse verden...
Hvorfor følger du efter mig?
Hold op med at følge efter mig!
Tak for de milde dage her, Herre.
Jesus har lært mig at elske alle.
Jeg kan ikke elske dem, der piner vores venner til døde.
Jeg er vred. Jeg kan ikke elske dem.
Selv vagterne er blevet berørt af dig, Herre.
Jeg føler skyld.
Jeg spekulerer på, om freden betyder-
-at min død er nært forestående.
Jeg vil aldrig vakle.
Din søns liv står så klart for mig. Næsten som mit eget.
Og hans ansigt. Det sletter al min frygt.
Jeg kan huske det ansigt, fra jeg var barn.
Det talte til mig. Det er jeg vis på.
"Jeg vil ikke forlade dig."
Tag det på. Jittoku. Du burde føle dig beæret.
Det er det, vores præster går med.
Fader Rodrigues fra Portugal. Ja?
Tilgiv min tale, pater.
Mit sprog er ikke så godt.
Men hans højhed, Chikugos guvernør-
-er bekymret for Deres velbehag.
-Velbehag? -Måske ubehag.
Ubehag, ja.
Om hvorfor De er her. Hvis De ikke er tilpas, må De endelig sige til.
Deres rejse har været lang og meget farefuld.
Deres beslutsomhed er meget bevægende.
Vi ved, at De har lidt meget. Vi vil ikke bidrage til Deres lidelser.
Tanken om, at vi skulle gøre det, er smertefuld for os.
Tak.
Den doktrin, De kommer med, er måske sand i Spanien og Portugal.
Men vi har studeret den nøje og tænkt længe over den.
Vi er nået frem til, at den hverken har anvendelse eller værdi i Japan.
Vi har konkluderet, at den udgør en fare.
Men vi mener, at vi er kommet med sandheden.
Sandheden er universel.
Den er fælles for alle lande. Det er derfor, det hedder sandheden.
Hvis en doktrin ikke var lige så sand her som i Portugal-
-kunne den ikke kaldes sandheden.
Jeg kan se, at De ikke arbejder med hænderne, fader.
Alle ved, at et træ, der trives i en slags jord-
-kan sygne hen og gå ud i en anden.
Sådan er det også med kristenhedens træ. Bladene går ud her.
-Skuddene dør. -Det skyldes ikke jorden.
Der var 300.000 kristne her i Japan, før jorden blev...
Ja?
Blev forgiftet.
Skal De ikke svare?
Hvorfor skulle De også det? De kan ikke rokke ved mit hjerte.
Og jeg kan ikke rokke ved Deres.
Vil De sætte min tro på prøve? Så kom med en udfordring.
Stil mig for inkvisitoren. Stil mig for Inoue-sama.
Hvorfor griner de? Jeg har ikke sagt noget sjovt. Hvorfor griner de?
Fordi, pater...
Fordi...
... jeg er Chikugos guvernør.
Jeg er inkvisitoren.
Jeg er Inoue.
Hvor længe skal de arbejde i regnen?
Til de er færdige.
Pater!
Pater? Pater!
Vil De ikke nok høre på mig?
De truede mig!
Jeg tog ikke deres penge!
Jeg forrådte Dem ikke for pengenes skyld!
Vær forsigtig. Måske betaler Inoue-sama ham for at få os til at trampe.
Nej, han gør ej!
Lad mig skrifte, pater.
Pater.
Jeg ved, at jeg lugter. Jeg lugter af synd.
Jeg vil skrifte igen, så Herren kan vaske den væk.
Hvorfor tog du hertil?
For at få syndsforladelse?
-Ved du, hvad syndsforladelse er? -Har De forstået det, jeg har sagt?
For mange år siden kunne jeg være død som en god kristen.
Kristne blev ikke forfulgt.
Hvorfor blev jeg født nu?
Det er uretfærdigt!
Undskyld.
Men tror du stadig?
Tilgiv mig, pater, for jeg har syndet.
Jeg er ked af, at jeg er så svag.
Jeg er ked af, at det her er sket.
Jeg er ked af det, jeg har udsat Dem for.
Hjælp mig, pater. Forlad mig min synd.
Jeg vil prøve at være stærk igen.
Fader, hvordan kunne Jesus elske sådan et sølle skrog?
Ondskaben lurer overalt her. Jeg kan mærke dens styrke. Selv dens skønhed.
Men den er ikke i denne mand.
Han har ikke gjort sig fortjent til at blive kaldt ond.
Gå i fred.
Jeg føler... Jeg frygter... Tilgiv mig, Jesus.
Måske er jeg dig ikke værdig.
Det er en ren formalitet.
Bare træd én gang. Vi forlanger ikke oprigtighed.
I svigter ikke jeres tro ved at træde på det.
Jeg er faktisk ligeglad.
Jo før I gør det, desto hurtigere slipper vi for at sidde i solen.
I kan nøjes med at berøre det let med foden, hvis I vil.
Gør, som I synes.
Bagefter bliver I frigivet med det samme.
Det er bare et billede. Træd på det.
Nu!
Næste.
Og dig?
Det er formålsløst. Nu!
Næste.
Bare træd let på det.
Så bliver du frigivet.
Nu. Bare træd på det.
Kom så.
Næste.
Bare træd én gang.
Nu. Du vil frigives. Gør dig fri.
Træd på det!
Før dem ind igen.
Han bliver.
Tak, fordi du har hørt min bøn, herre.
Det er det, der sker med kristne.
Men jeg vil vise jer, hvordan man undgår den skæbne.
Kom med ham!
Kom så. Træd på det.
Se, hvor let det er.
Han har ganske vist øvelse i det.
Men se, hvor enkel den bevægelse er.
Det er lettere end at bukke. Ikke sandt?
Eller løbe.
Forsvind så!
Forsvind!
Der ser I.
Han levede op til sin forpligtelse. Mere skal der ikke til.
Jeg beklager, at jeg har forsømt Dem i nogle dage, pater.
Jeg har haft forretninger i Hirado.
Jeg håber, De selv kommer dertil en dag.
Der er sikkert smukt.
Der er en interessant historie om daimyoen, der regerede der.
Han havde fire konkubiner. Fire.
De var smukke alle sammen, men de...
Undskyld, måske er det ikke en historie for en præst, der lever i cølibat.
Det er fint. Fortsæt endelig.
Nå, men alle daimyoens konkubiner var jaloux-
-og de skændtes i det uendelige.
Så daimyoen af Hirado jog dem ud sit slot-
-og freden sænkede sig over ham igen.
Kan man drage lære af den historie?
Ja.
Han var en meget vis mand.
Det glæder mig. Det viser, at De forstår, at daimyoen er ligesom Japan.
Og disse konkubiner er Spanien-
-Portugal, Holland og England.
De prøver alle at få en fordel frem for den anden-
-og undervejs ødelægger de huset!
Når De nu kalder manden vis-
-så forstår De også, hvorfor vi er nødt til at forbyde kristendommen.
Tja... vores kirke lærer os at være monogame.
Én kone.
Hvad hvis Japan valgte én lovformelig kone blandt de fire?
-Mener De Portugal? -Nej.
Jeg mener den hellige kirke.
Ville det ikke være bedst for manden-
-at glemme de fremmede kvinder og vælge en af sine landsmænd?
Nationalitet er ikke så afgørende, når det handler om ægteskab.
Det, der betyder noget, er kærlighed.
Kærlighed og troskab.
Kærlighed.
Pater, der er mænd, som bliver plaget-
-af grimme kvinders vedholdende kærlighed.
Er det sådan, De opfatter vores missionærarbejde?
-En grim kvinde? -Tja...
Ja.
Hvad hedder en kvinde, som ikke kan få børn?
-Ufrugtbar. -En ufrugtbar kvinde er ikke en kone.
Det er ikke kirkens skyld, hvis evangeliet er kommet på vildspor her.
Skylden ligger hos dem, der adskiller de troende fra deres tro.
Som en mand fra sin kone.
Mener De mig?
Pater, Deres missionærer kender tilsyneladende ikke Japan.
Og De, ærede inkvisitor-
-kender tilsyneladende ikke kristendommen.
Der er dem, der opfatter Deres religion-
-som en forbandelse. Det gør jeg ikke.
Jeg opfatter den på en anden måde.
Men stadig som farlig.
Jeg vil bede Dem tænke over den vedholdende kærlighed-
-fra en grim kvinde. Og at en ufrugtbar kvinde aldrig bør blive gift.
Pater!
Hjælp mig, pater!
Hjælp mig!
Pater!
Hvor fører I dem hen?
Hvor fører I dem hen?!
Pater!
De skal herfra i dag.
Sid ned. Det er vist bedst for Dem. Kom.
Pater. Hvordan har De det i dag?
Jeg er sikker på, De nyder luften, selv om De sad i vores nyeste fængsel.
Det gamle fængsel tog hårdt på paterne. Regn, vind...
Undskyld, hvornår kommer Inoue-sama?
Han kommer ikke i dag. Savner De ham?
Han er venlig og giver mig mad for at få min krop til at forråde mit hjerte.
Det er det, der er planen, ikke?
-Slet ikke. -Ikke det?
Men der er en, vi venter på.
En, Inoue-sama vil have, De møder.
Han kommer snart.
Han er portugiser ligesom Dem. De har sikkert meget at snakke om.
Ferreira?
Var det ham, De ventede at se?
-Jeg vil snakke med ham. -Det haster ikke.
Det er tidligt på dagen. Der er masser af tid.
-Ved han, at jeg er her? -Det må jeg ikke fortælle Dem.
Jeg må ikke fortælle om inkvisitorens anliggender.
Men jeg må godt fortælle Dem, at han ved, at De er i live.
Vi har fortalt ham, at De er faldet fra.
-Ved De, hvad måtterne er til? -Nej.
Se vagten.
Hvad mon han siger til fader Garupe?
Måske:
"Hvis De er en ægte kristen, falder De fra, så de ikke skal dø."
Inkvisitoren har lovet, at hvis fader Garupe falder fra-
-bliver alle fire frigivet. Jeg håber, fader Garupe indvilliger.
De skal vide, at disse kristne har trådt på billedet-
-og afsværget deres tro foran inkvisitoren.
Hvis de har gjort, som I bad om, så frigiv dem. Frigiv dem!
Vil I ikke nok frigive dem?!
Vi er ikke interesserede i fire landbrugere.
Der er flere hundrede kristne bønder ude på øerne.
Vi vil have pateren til at afsværge og foregå som et eksempel for dem.
Tag mig!
Fald fra for deres skyld! Herre, det må du ikke overlade til os.
Tag mig!
Nej!
Nej, Garupe!
Nej, nej, nej!
Nej!
Nej! Lad være!
Frygteligt! Frygteligt!
Uanset hvor tit man ser det.
Tænk på de lidelser, De har påført disse mennesker.
På grund af Deres egennyttige drøm om et kristent Japan.
Deres Deus straffer Japan gennem Dem!
Garupe var i det mindste ren af hjertet.
Men De ejer ikke viljestyrke!
De fortjener ikke at blive kaldt præst.
"Min Gud, hvorfor har du forladt mig?"
Det sagde din søn.
Det sagde din søn på korset.
Du var tavs. Selv over for ham.
Du var tavs. Kold. Tavs...
Nej, nej.
Grotesk, grotesk.
Dumt. Dumt.
Han vil ikke svare.
Skal jeg lukke op for dig?
Senere.
Pater? Pater?
Pater!
Kom så, pater.
Vores præster kan ikke lide Deres, men De kan blive klogere her.
Hvad er der, pater?
Er det røgelsen?
Lugten af kød?
Har De spist kød her i Japan? Jeg bryder mig heller ikke om lugten.
Har De gættet det?
Har De gættet, hvem der kommer?
Det er på Inoue-samas ordre.
Og den andens ønske.
Den anden?
Fadervor, du som er i himlene. Helliget vorde dit navn, komme dit...
Pater. Tænk på de sjæle, De kan redde, pater Ferreira.
Fader.
Fader Ferreira.
Jeg havde opgivet håbet.
Det er så længe siden, vi har set hinanden.
Sig noget.
Hvad... kan jeg sige ved en lejlighed som denne?
Hvis De har medynk med mig, så sig noget.
Har De... Har De boet her længe?
Et års tid, vil jeg tro.
-Hvad er det for et sted? -Et tempel, hvor jeg studerer.
Jeg sidder også i fængsel et sted i Nagasaki.
-Jeg ved ikke helt hvor. -Jeg ved det godt.
De var min lærer.
-De var min skriftefader. Min lærer. -Jeg er stort set den samme.
Bare gør én enkel ting.
Fortæl mig, pater-
-fortæl mig, at De indvilliger.
Virker jeg...
Virker jeg virkelig så anderledes?
Den velbårne Sawano bruger sin tid på at skrive om astronomi.
På Inoue-samas befaling. Der er stor viden her.
Men inden for medicin og astronomi har de meget at lære.
Jeg er glad for at kunne hjælpe.
Det er berigende endelig at være til gavn i dette land.
Så er De jo lykkelig, fader.
Det sagde jeg jo.
Fortæl om den anden bog, De skriver på.
Den hedder Kengiroku.
Den påpeger kristenhedens fejl og tilbageviser Deus' lære.
Forstår De titlen? Forklar det for ham.
Det betyder afsløret bedrag.
Eller demaskeret, hvis man foretrækker det mere floromvundne.
Hans excellence, inkvisitoren, roser den. Han siger, at det er flot arbejde.
-Det er sandt. -I bruger sandheden som gift.
-Besynderlig udtalelse af en præst. -Det er ondskabsfuldt.
Det er værre end pinsler. At forvrænge en mands sjæl på den måde...!
Jeg tror, De må tale om Dem selv, ikke om Sawano Chuan.
-Hvem? -Ham.
Han er kun Ferreira for Dem.
Han er Sawano Chuan nu.
En mand, som har fundet fred. Lad ham lede Dem ind på hans sti.
Nådens sti. De skal bare opgive selvet.
Ingen må forstyrre en andens sjæl. Man skal hjælpe. Det er Buddhas lære.
Og Deres. På det punkt er de to religioner ens.
Det er ikke nødvendigt at overbevise, når der er så meget at deles om.
Fortsæt.
Jeg har fået besked på at få Dem til at opgive troen.
Det her...
Det er fra hullet.
Man bliver bundet, så man ikke kan røre sig og hængt med hovedet nedad.
Der bliver lavet et snit.
Man mærker blodet dryppe. Dråbe for dråbe.
Det er, for det ikke skal løbe til hovedet, så man dør for hurtigt.
Træd på Deres Jesus.
Nu er De den sidste præst her, pater.
Jeg er sikker på, at Inoue-sama ville være glad for at kunne lukke hullet.
Han er en praktisk mand, ikke grusom, pater.
Jeg har arbejdet i dette land i 15 år. Jeg kender det bedre end Dem.
Vores religion kan ikke slå rødder i dette land.
-Fordi rødderne er blevet rykket op. -Nej.
Intet kan vokse i denne sump. Plant et ungt træ her, og rødderne rådner.
Engang blomstrede kristendommen her.
-Hvornår? -Hvornår? I Deres tid, fader.
-I Deres tid, før De blev ligesom... -Ligesom hvem? Dem?
Rodrigues, japanerne tror kun på deres fordrejning af vores evangelium.
Derfor har de aldrig været troende.
Fra Frans Xaviers tid til Deres har her været hundredtusinder konvertitter.
-Konvertitter? -Ja, konvertitter.
Frans Xavier kom for at lære japanerne om Guds søn.
Men først var han nødt til at spørge, hvad man kalder Gud.
Dainichi, fik han at vide.
Skal jeg vise Dem deres Dainichi?
Se!
Dér er Guds søn.
Guds enbårne søn.
Ifølge de hellige skrifter opstod Jesus på tredjedagen. I Japan...
... står Guds søn op hver dag.
Japanerne kan ikke forestille sig noget større end naturen. End mennesket.
-Nej. -De begriber ikke vores kristne Gud.
Nej, De tager fejl. De dyrker Gud. Gud, Vorherre!
-De priser Deus' navn. -Et navn på en gud, de ikke kender.
-Jeg har set mennesker dø. -Det har jeg også.
For Deus! De blev brændt for deres tro.
Deres martyrer brændte, fader, men ikke for den kristne tro.
Jeg så dem dø. De døde ikke uden grund.
Nej.
De dør for Dem, Rodrigues.
Hvor mange reddede De, da De trådte på Herrens ansigt? Udover Dem selv?
Jeg ved det ikke. Bestemt ikke så mange, som De kan hjælpe.
De prøver at retfærdiggøre Deres svaghed. Gud være Dem nådig.
Hvilken gud?
Vi siger sange va arata...
Undskyld, De kender ikke sproget indgående, vel?
Man har et ordsprog her: Bjerge og floder kan rykkes.
Det kan menneskets natur ikke.
Det er meget indsigtsfuldt som så meget andet her.
Vi finder vores oprindelige natur her i Japan, Rodrigues.
Måske er det dét, der menes med at finde Gud.
De er en skændsel.
De er en skændsel, fader.
Det kan jeg ikke... Det kan jeg ikke engang kalde Dem længere.
Godt. Jeg har et japansk navn nu.
Og en kone og børn.
Jeg arvede dem fra en henrettet mand.
Hvordan har De det? Han viste Dem nådens sti.
Jeg håber, De tager den.
Hvorfor hænger De mig ikke bare i hullet?
De skal hen til inkvisitoren.
Pater, de kom for deres skyld, og de hader Dem.
Fornærm mig alt, hvad De vil. De indgyder bare mere mod i mig.
De får brug for det i aften.
De er et godt menneske. De kan ikke udholde lidelser.
Hverken Deres egne eller andres.
Inoue-sama siger, at De vil falde fra i aften.
Han havde ret med hensyn til Ferreira.
Og han har ret med hensyn til Dem.
Gud, hjælp mig. Jesus, hjælp mig.
I haven sagde du:
"Min sjæl er fortvivlet til døden."
Jeg ville bløde for dig. Jeg ville...
Jeg ville dø for dig, hvis jeg kendte dig.
Er du her hos mig?
Pater. Tilgiv mig.
Pater! Jeg er kommet for at skrifte!
Pater!
Tilgiv mig, pater!
Hold op! Stop den larm!
Hold op! Hjælp ham!
-Hvad har De brug for? -Der er en mand, der lider frygteligt!
Og vagten sover trygt og snorker som en vild hund!
Tror De, det er vagten, der laver den lyd? Utroligt.
Sawano, fortæl ham, hvor den kommer fra.
Det er ikke vagten, og det er ikke snorken.
Det er fem kristne.
De hænger i hullet.
Har De set ordene på væggen?
Laudate Eum. Pris ham.
Jeg skar dem med en sten, da jeg sad i cellen. Ligesom Dem.
Ti stille. De har ikke ret til at tale til mig.
Jo, for De er ligesom mig.
De ser Jesus i Getsemane og tror, at De bliver prøvet ligesom Ham.
De fem i hullet lider også ligesom Jesus, men de har ikke Deres hovmod.
De ville aldrig sidestille sig selv med Jesus.
Har De ret til at påføre dem lidelser?
Jeg hørte også smertensskrig i denne celle.
-Og jeg handlede. -De undskylder! Det er mørkets magt!
Hvad vil De gøre for dem? Bede?
Og hvad får De ud af det? Kun flere lidelser.
-Kun De kan gøre en ende på dem! -Lad mig være!
Jeg bad også, Rodrigues. Det nytter ikke.
Værsgo, bed.
Men bed med åbne øjne.
De kan få dem skånet.
De råber på hjælp, som De råber på Gud. De behøver ikke tie ligesom ham.
De må falde fra. Fald fra!
Gud hjælpe mig, fald fra! Korobu!
-Korobu! -De er faldet fra igen og igen.
De er her på grund af Dem. Hvis De ikke falder fra, kan de ikke reddes.
En præst skal handle som Kristus.
Hvis Kristus var her...
Hvis Kristus var her, ville Han falde fra for deres skyld.
Nej. Han er her. Kristus er her, jeg kan bare ikke høre ham.
Vis Gud, at De elsker Ham. Red dem, Han elsker.
Der er noget, der er vigtigere end kirkens dom.
De skal nu gøre den mest smertefulde kærlighedsgerning nogen sinde.
Det er kun en formalitet. Bare en formalitet.
Træd frem.
Det er helt i orden.
Træd på mig.
Jeg forstår din smerte.
Jeg blev født ind i denne verden for at tage del i menneskets smerte.
Jeg bar mit kors for din smerte.
Dit liv er hos mig nu.
Træd.
Frafaldne Paulus!
Det var i år 1641-
-under den første af mine rejser til Japan-
-at jeg, Dieter Albrecht-
-stødte på den mest forbløffende historie på disse sider.
-Kristen. -Ikke kristen.
Som læge i et stort hollandsk handelsselskab kom jeg vidt omkring.
Kristen.
Ingen af de forunderlige ting i denne dagbog-
-er blevet så omtalt som den mærkværdige historie...
Ikke kristen.
... om de frafaldne præster.
Kristen.
Ingen europæisk krønikeskriver kom tættere på Japans gåder end mig.
Ikke kristen.
Og på historien om de fortabte præsters liv.
Inkvisitoren Inoue ransagede huse-
-og ledte efter genstande med skjulte kristne billeder.
Kristen.
De to præster blev påbudt at undersøge genstandene-
-og efterprøve deres anvendelse.
Lejlighedsvis iagttog jeg dem selv.
Hollænderne var de eneste europæere, der måtte handle i Japan.
Man ransagede skibene for at undgå indsmugling af religiøse genstande.
Ingen genstande med billeder af korset-
-en helgen eller en rosenkrans måtte blive indført.
På trods af alle anstrengelserne blev der indsmuglet nogle få ting.
Kristen.
Det var lige så smertefuldt for japanerne-
-som var der blevet udgydet blod.
Vi fik at vide, at vi skulle elske dem, som foragtede os.
Jeg føler intet for dem.
Kun Vorherre kan dømme over Deres hjerte.
De sagde Vorherre.
Det tvivler jeg på.
Da Sawano Chuan døde-
-overtog den anden præst hans pligter og udførte dem fornemt.
På det tidspunkt bemærkede jeg, at han var blevet fortrolig med sproget.
Det virkede til, at han havde forliget sig med sin situation.
Jeg har godt nyt.
En mand er død i Edo. Okada San'emon.
De overtager hans navn.
Han havde et hjem.
Og en kone og en søn. Hun bliver Deres kone.
En mand arbejder bedre, når han ikke er alene.
De skal vide, at på øerne Ikitsuki og Goto... Nej.
Der er stadig mange landbrugere, der opfatter sig selv som kristne.
Er De glad for det? De får lov til at blive ved med at være kristne.
Det må De gerne finde en vis tilfredsstillelse i-
-for rødderne er blevet skåret af.
Intet kan vokse i en sump.
Ja, sådan et land er Japan.
Den kristne religion, De kom med-
-har udviklet sig til en sær størrelse. Den er forandret.
De blev ikke besejret af mig.
De blev besejret af sumpen Japan.
Velkommen.
Okada San'emon boede i Edo resten af sit liv.
Ti år senere fik jeg tilladelse til at besøge Edo.
Japanerne sladrede åbent om Okada San'emon.
Inkvisitoren Inoue krævede gentagne gange forsikringer om hans frafald.
Og det siges, at den faldne præst gav dem hurtigt og energisk.
Jeg hørte, at inkvisitoren sendte sine mænd hjem til Dem.
-Var der problemer? -Nej.
Nej, nej. De ville bare sikre sig, at jeg skrev min korobi shomon.
Min seneste fornægtelsesed.
Tak.
De har intet at takke mig for.
Fordi du er her hos mig.
Pater...
Nej.
Jeg er ikke... Ikke længere.
-Jeg er en falden præst. -Men De er den sidste præst nu.
-De kan stadig høre mit skriftemål. -Nej, det kan jeg ikke.
Nej, det kan jeg ikke!
Jeg er stadig plaget af mine handlinger, pater.
Jeg forrådte Dem. Jeg forrådte min familie.
Jeg forrådte Vorherre.
Vil De ikke nok høre mit skriftemål?
Pater.
Herre, jeg kæmpede med din stilhed.
Jeg led sammen med dig. Jeg var aldrig tavs.
Det ved jeg.
Men selv-
-hvis Gud havde været tavs hele mit liv...
... helt frem til denne dag...
Alt, hvad jeg gør, alt, hvad jeg har gjort...
... bærer vidnesbyrd om Ham.
Det var i tavsheden, jeg hørte din stemme.
Inkvisitoren insisterede på-
-jævnlige eksaminationer af alle, der var mistænkt for at være kristne.
Okada San'emon var ikke undtaget.
Inoue var fast besluttet på, at hans eksempel aldrig skulle blive glemt.
I særdeleshed ikke af præsten selv.
I år 1667-
-blev et religiøst billede fundet i en amulet-
-der tilhørte en tjener ved navn Kichijiro.
Tjeneren sagde, at han havde vundet den i spil og ikke havde kigget i den.
Og at han ikke kunne have fået den af Okada San'emon-
-idet han altid blev bevogtet.
Tjeneren, Kichijiro, blev ført bort.
Efter det blev Okada San'emon nøje overvåget.
På min sidste rejse i 1682 forhørte jeg mig om ham.
Og japanerne svarede gerne.
Den sidste præst vedkendte sig aldrig den kristne gud.
Hverken med ord eller tegn.
Han talte aldrig om Ham, og han bad aldrig. Selv ikke, da han døde.
Hans tro var forlængst et overstået kapitel.
Tre vagter bevogtede hans kiste-
-indtil den kunne føres bort. Bare for en sikkerheds skyld.
Kun hans kone fik lov til kort at se liget.
Hun lagde en beskeden mamori gatana-
-som værn mod onde ånder.
Der var ingen tegn på gråd.
Liget blev behandlet på buddhistisk vis.
Og han fik posthumt et buddhistisk navn.
Manden, der engang var Rodrigues...
... fik det endeligt, de ville have.
Og var, som da jeg så ham første gang...
... tabt for Gud.
Men i sandhed kan det-
-kun besvares af Gud.
Tilegnet de kristne japanere og deres præster
Tekster: Niels Reiermann Dansk Video Tekst