15. jul 2006.
15. jul 1988.
JEDAN DAN
Ćao, narode!
- Tri godine. - Tri godine zajedno.
- Ortaci. - Ja i ti?
- Videćemo se mi opet. - Hoćemo?
Ne idu valjda?
Grupni zagrljaj!
Zdravo, mlade dame! Vidimo se!
Grupni zagrljaj!
- Tili? - Kalum!
- Tili, moramo kući. - Kalum!
Nismo se ni upoznali.
- Jesmo. Nekoliko puta. - Je l'?
Upao si mi na žurku, zvao si me Džuli
i prosuo si mi crno vino na majicu.
- Izvini. - Taman posla!
- Bio si presladak. - Jesam?
Ne. Nisi.
Ako nisi Džuli, onda...
- Zovem se Ema. Ema Morli. - Ema Morli...
Otpratiću te kući.
Ovde živim.
Debata je OK, ali svako može da priča...
Ali nekad treba i delati.
Da bi se promenio svet. Slažem se u potpunosti.
Kakav ćeš biti... u 40-oj, recimo?
Četrdesetoj?
Je l' smem da kažem "poznat"? Užasno bogat?
Strašno! Kakav snob!
- Gde ćeš? - Da operem zube.
- Zbog pića, pljuga... - Meni ne smeta.
Ali meni smeta.
Brzo ću.
Ne dirkaj se dok se ne vratim.
Šta?
OK, koncentriši se.
Koncentriši se. Nemoj da zajebeš stvar!
- Odlaziš? - Sviće, pa sam mislio...
Idi ako hoćeš. Baš si pažljiv.
Stvarno sam mislio da ti se spava. Ne moram...
- Neka, slobodno zbriši. - Nisam hteo da zbrišem.
Možeš i kroz prozor da skočiš, što se mene tiče.
Ostaću. OK?
Ostaću. Dođi.
Izvini, ne idu mi baš ovakve stvari.
Seks ti se kod mene završava ili cerekanjem ili cmizdrenjem,
pa bi bilo lepo probati nešto između.
Ma, u redu je. Možda možemo da budemo drugari.
OK. Drugari.
- Verovatno znaš da je danas Dan Sv. Svitina. - Šta?
Danas je Dan Sv. Svitina. 15. jul.
Otkud znaš?
Sahranjen je u katedrali u Vinčesteru,
tamo sam išao u školu.
Bla, bla, truć.
Znaš, ima jedna pesma...
"Na Dan Sv. Svitina ako kiša padne
"nešto, nešto, pa još nešto ostane."
- Dekstere, pa to je prelepo. - Umukni.
Ajde da spavamo.
- Je li, Deks? - Em?
A ako ne bude padala kiša,
hoćeš da radimo nešto? Nas dvoje.
- Dobro si? - Diži, diži! - OK, evo!
- Zar nisi mogla da platiš nekog? - Nisam.
- Ja bih ti dao pare. - Podigni tvoj kraj.
Očito nisi prstom mrdnuo u životu.
Avion mi kreće za 4 sata.
- Ćuti, onda, i diži. - O, bože.
- Činim ti uslugu. - I ja sam ti beskrajno zahvalna.
Krevet bi imao svašta da ispriča.
Mnogo kratkih priča. I horora.
Dobrodošli u London. Podigni ga!
Mislim da ću biti baš srećna ovde.
- Šta to smrdi? - Luk.
- Luk i razočarenje. - Ma, da...
Nije tako strašno.
Sve se da srediti uz malo farbe i bojevu glavu.
Imam mašinu, knjige... U Londonu sam.
Biće sve u redu. Možda i uspem.
- Možda i sretneš nekoga. - Daj, Dekstere!
Finog momka. Osećajnog. U džemperiću.
- Ne zanima me. - S naočarima. Istomišljenik.
Da znaš da mi je drago što ideš u Indiju.
- Krećem, da ne zakasnim. - Već? - Izvini.
Dobro, idi. Pronađi sebe.
Nastavi da mi šalješ pisma. Dugačka!
- Hoću. - I zabavi se malo. - Naravno!
Nije zabranjeno, znaš?
Imam osećaj da ćeš za godinu dana
potpuno osvojiti London.
- Koja je razlika...-Tortilja je pšenična i kukuruzna.
Punjena kukuruzna je "tako",
a punjena pšenična je "burito".
Prženi burito je "čimičanga".
Prepečena tortilja - tostada. Urolana - enčilada.
Možeš li da ponoviš?
- Zdravo! Ja sam Ian Vajthed. - Novajlija!
Dobrodošao na groblje ambicija.
Kuhinja.
Da znaš samo šta sve umeju s mikrotalasnom i tiganjem!
Osnovna meksička jela.
Sir preko piletine, gvakamole preko pasulja,
pirinač preko govedine.
Izbegavaj džinovske škampe. Mogu ti doći glave.
- Od koje si ti fele? - Molim?
Konobar/glumac, konobar/model, konobar/pisac?
Ja sam komičar.
To nam treba. Svi volimo da se smejemo.
Tek počinjem. Gradim vlastiti komičarski stil.
I ne smišljam viceve, već zajedljive opaske.
"Caramba"!
Trenutno imam gomilu
o razlikama između muškaraca i žena.
Kako frajeri, kad vide devojku...
WC. Za zaposlene.
- Izvini. - Večeras je otvoreni mikrofon, ako te zanima.
U "House of Laffs". Ne zovem te na sudar.
Verovatno imaš momka. Zar ne?
Ian, rado bih došla, ali posle posla
volim da odem kući, lečim tugu hranom i kukam.
A ti, Ema? Od koje si ti fele?
Čime se baviš?
Ovim. Ovo mi je posao.
Ali ne zauvek.
Moja soba i dalje smrdi. Tili me izluđuje.
Stalno jede moj sir i ostavlja bruseve u sudoperi.
- Siguran sam da nije sve tako crno. - London me je progutao.
Niko ne zna za mene.
Dobre stvari nikad nisu lake.
- Ko je to rekao? - Ti. - Ja? Kakav davež.
Izvini što kukam. Samo sam htela da čujem...
Kako idu časovi? Kako je u Parizu?
Dobro je, Em. Potpuno sam ispunjen.
Ne spavaj sa učenicama! To je nemoralno i neoriginalno.
Dobar savet. Hvala ti!
- Moram sad na ručak s mamom. - Izvini se još jednom.
- Nisam htela da kažem da je tvoj otac fašista. - I buržuj.
Izvini im se. I, Dekstere...
Nemam više para.
- Čuješ me? - Deks?
Nedostaješ mi.
- Kasniš 45 minuta. - Zadržali su me.
- I gde si bio sinoć? - U diskoteci škole jezika.
- Je l' bilo dobro? - Ne, bilo je grozno.
- Ko ti piše sva ona duga pisma? - To se tebe ne tiče.
Je l' ona devojka što je dolazila ovde?
Da. Ali Ema i ja smo samo dobri prijatelji.
Koliko ti još odmora treba?
- Nisam ja na odmoru. Predajem engleski. - Dekstere...
Je l' ono Alen Delon?
A, ne! To je tvoj otac.
- Kopa žuljeve. - Prekini!
Vodiš me na ručak sutra.
Samo nas dvoje. Neko tiho mesto s belim stolnjacima.
Hoću da popričam s tobom.
- Nešto nije u redu? - Sve je u redu.
- Zašto onda? - Zar nam treba razlog?
Tu si, dakle. Degeneriku.
Mislio sam da će ti zatrebati.
Hvala ti, ljubavi.
Šta ima za večeru? Bez francuske hrane, molim!
Glavni dasa te traži.
Već ima novu.
- Laku noć! - Laku noć!
Samo smo se ljubili.
Pokušavao si da usisaš celu njenu glavu.
Ljudi bi da jedu na miru.
- Šta li vidi na tebi? - Kaže da sam komplikovan.
Razmaženko.
Ponudili su mi posao menadžera.
Hoće nekoga ko neće otići.
Em, treba da uzmeš flašu tekile,
da izađeš kroz ona vrata i nikad se ne vratiš!
Posao mi je sve u životu!
Ne možeš da traćiš vreme samo zato što misliš da je smešno!
Kosa mi smrdi na sir.
Mislio sam da pišeš poeziju.
Probala sam. Nije uspelo.
Uopšte nisi svesna.
Duhovita si. Privlačna. Pametna.
- Najpametnija osoba koju znam. - Kako da ne...
- Jesi! I privlačna si. Seksi. - Molim?
- Šta, kao, to je sad seksizam? - Nije seksizam, već budalaština.
Em, slušaj.
Da treba da ti dam samo jedan poklon,
do kraja života,
znaš li šta bih ti poklonio?
Samopouzdanje.
Ili to ili mirišljavu sveću.
Dolazi ovamo.
Ema, dezinfikovao sam frižider s mesom.
Ti si moj heroj!
Hvala! Vidimo se sutra.
Ćao, ortak.
Ćao, Ema.
Trebalo bi i ja da krenem.
Biću ja OK. Samo sam malo pogubljena.
- Ko nije u 25-oj? - Ti nisi!
Budući TV producent. Novi stan. CD plejer.
Grupni seks utorkom i petkom.
Ali iznutra se raspadam.
Znaš šta tebi treba?
Odmor.
- Samo kažem da moramo da imamo pravila. - Pravila?
Neću da ugrozim naše prijateljstvo!
- Dobro, dobro! Na primer? - Zasebne sobe.
Nema deljenja kreveta, maženja pod gasom...
Od maženja ionako samo grčeve dobijem.
Dogovoreno, onda.
Drugo pravilo: nema flertovanja.
Nema nabacivanja posle par pića. Nikome!
- Ja nikad ne flertujem. - Ozbiljno ti kažem!
Šta je ono?
Bonjour!
Bonne chance!
- Pravilo br. 3: klauzula o golotinji. - Molim?
Ne želim da te gledam kako se tuširaš ili piškiš.
- To već ne mogu da obećam. - Moraš!
I nema šanse da se brćkamo goli.
OK. Pravilo br.4. Nema "scrabble" -a.
- Ali ja obožavam "scrabble"! - Baš zbog toga!
Još smo živi.
(Voila.)
Šta je to?
Moj kupaći. Iz kolekcije "praistorija".
Ne to, nego te naslage farbe.
Faktor 30. Lako izgorim.
Daj, ja ću.
Nisam to do sad videla.
To mi je s Tajlanda. Jin i jang.
Liči na saobraćajni znak.
Znači "savršeno jedinstvo suprotnosti".
Pre znači "obuj čarape".
Ovo je baš dubok izrez.
Dobro je da ga nisam obukla naopako.
Odoh u vodu.
- Ovo je nudistička plaža. - Nije.
Jeste, pogledaj. Prave roštilj!
To nikad ne bih mogla. Da gola pravim roštilj.
Šta je ono? Joga?
O, bože!
Odrasti već jednom. Čitaj časopis.
Čujem ti misli. Kao zaglušujuća buka su.
Odgovor je "ne"!
Zar nam ne bi bilo udobnije bez odeće?
- Neverovatan si! - A što da ne?
Zbog pravila. A i tvoje devojke.
- Zbog Ingrid? - Zbog Ingrid.
Ona je vrlo slobodna.
- Skinula bi se još na recepciji. - I bila je model!
Mogla bi i ti da budeš.
Za katalog i tome slično.
Nije da smo potpuni stranci što se fizičkog aspekta tiče.
- Batali, Deks! - Mora da se sećaš one večeri.
- Ne, potpuno sam je izbrisala iz sećanja. - E, ja nisam.
- Kad zažmurim, vidim te kako stojiš na jutarnjoj svetlosti. - Nemoj!
Kako provokativno otkopčavaš tregerice dok...
- Nisam nosila tregerice! - Ipak se sećaš, a?
Jesam li izgorela?
Nisi. Izgledaš...
Dobro izgledaš.
Nikad pre nisam bila u inostranstvu.
- Ne pričaj gluposti. - Ozbiljno.
Samo 15 dana kampovanja u Vitbiju s mamom i tatom.
Ne mogu da verujem da sam sada s tobom ovde.
Zašto?
Dok smo bili na faksu, pre nego smo i reč progovorili,
ložila sam se na tebe. Smešno, znam.
Ali,
kad zamalo nismo one večeri,
nisam mogla da verujem.
Pisala sam pesme i svašta još.
Šta kažeš na to?
Znao sam i ranije.
Kako to misliš, znao si?
Pretpostavljao sam.
Sva ona pisma i kompilacije na kasetama.
I? Šta se desilo?
Upoznala sam te, pa sam se izlečila.
Voleo bih da vidim te pesme.
- Šta se rimuje sa Dekster? - Kreten. To je polu-rima.
Previše vina. Treba da krenemo.
A, ne! Ne još!
Ajde da prošetamo.
To je to.
Divno je.
Šta je sad to?
Rekoh da se okupamo na brzaka. Da se otreznimo.
Kapiram, kapiram. Nasela sam na foru.
Napiješ devojku, dovedeš je do vode...
Daj, Em! Budi spontana.
Ne razmišljaj. Živi u trenutku!
- Ajde, Em! Uskači! - Neću!
Tako si drvena! Zašto si tako drvena?
Ajde!
Nisi morao i gaće da skineš!
- Treće pravilo! - Ajde.
Znači, ovako to izgleda.
Šta treba da radim? Da se glupiram? Da te prskam?
Kakva ozbiljna faca.
- Nije valjda da piškiš? - Ma, ne.
Samo hoću da kažem
da sam se i ja tako osećao.
Nakon što se zamalo nismo.
Mislim, nisam pisao pesme. Nisam lud.
Ali razmišljao sam o tebi.
I dalje razmišljam.
- O nama dvoma. - Stvarno?
Stvarno? Dobro...
Deks...
Problem je što se meni svaka sviđa!
- Razumem. - Svaka!
Kao da sam tek pušten iz zatvora.
- To je baš problem! - Mogu misliti.
A sa Ingrid se sve vrti oko seksa. Samo seks, seks...
Jasno mi je, Deks.
Ali s tobom bi bilo drugačije.
Mada ne bismo hteli isto,
a mislim da ja nisam spreman.
Ali ako bi htela malo zabave,
letnju šemu, bez obaveza...
- Shvatiću to kao "ne". - Tako je.
Daj, nisam se lepo izrazio.
Jesi, Deks. U tome je problem.
Hej! Hej! Vraćajte se ovamo!
Vraćajte se, vi... Hej!
Lopovi! Vratite se!
Stanite!
Ukrali su mi odeću! Mali...
Hoće li neko da pozove policiju? Stanite! Vratite se!
Prestanite da se smejete i pomozite mi!
Odelo je "Armani".
Dripci su mi i gaće uzeli.
- Isto Armani? - Ne, "Calvin Klein".
- Žao mi je, Deks. - Mali francuski govnari!
Uzeli su ti i patike.
Nisu to patike. Ne nosim ja to.
To su mokasine koje obožavam!
Šta je bilo? Nije smešno! Ja sam žrtva zločina!
- Deks? - Molim?
Tvoje gaće "Calvin Klein"...
Naći ću ih. Časna reč. Otkriću gde su.
Spavaj.
- Koliko li smo pravila prekršili? - Sva.
- Osim onog o "scrabble" -u. - Možda sutra.
Još kvalitetnog programa posle reklama.
Ne mrdajte. Upozoravam vas. Znamo gde živite.
Ajde, brišite.
Zovem te da ti kažem da si mi ti najbolji prijatelj.
Dirnuta sam, iako si skroz razvaljen.
5h ujutro je. Idi kući.
- I imaš neverovatno telo. - Deks!
Je l' to Dekster?
- Obećaj mi da ćeš otići kući. - Hoću, hoću, hoću...
- Moraš da radiš ujutro. - Dobro. Laku noć.
I ne zaboravi - ti si apsolutno i istinski neverovatna.
Dekstere? Deks?
Ti si neverovatan.
I slavan.
Nisam baš slavan.
Hej! Kako je, matori?
Majka ti je gore. Čitavo prepodne te čeka.
Pobogu, zašto se znojiš toliko?
Pa, mnogo je vruće.
Nije.
Kako je ona?
Idi, pa vidi.
Mama!
Ćao, ćao.
Zdravo, neznanče.
Doneo sam ti poklon.
Nije od mene, već od Eme.
- Ja ću. - Hvala.
Divno. Mada malo preambiciozno.
Bolje neka se prešaltuje na kratke priče.
Nemoj tako, mama.
Pa? Šta radiš?
Ja sam Dekster Mejhju. Svašta smo vam spremili.
Imamo čoveka koji...
Premotaću malo.
Ima jedan dobar intervju.
Možda odgledam kasnije.
Emisije uživo su uvek malo konfuzne.
Ne shvatam zašto pričaš onim glasom,
ali valjda se ne razumem.
Da zabavim klince.
Gledaju to kad se vrate iz paba.
- Nisam dovoljno popila? - Ma, ne.
Ozbiljno, Dekstere. Devojke u kavezima.
- Na to se sve svelo? - Ja sam samo voditelj.
- I tako ću ostvariti cilj. - Koji cilj?
Uvek smo mislili da možeš sve što hoćeš.
- Šta bi ti da ja radim? - Nešto dobro.
Samo radim ono što mi kažu. Toliko umem.
Izvini.
Od lekova sam zle volje.
Moram malo da prilegnem. Biću bolje večeras.
Znaš...
Imam neku premijeru večeras.
Izvini, ali ne mogu da preskočim. "Park iz doba jure".
Bojim se da mi treba pomoć.
Je l' si dobro? Stavi ruku oko mog vrata.
- Dobro si? - Jesam.
Da ti donesem nešto? Vodu? Martini?
- Koliko je sati? - 6:15.
- Zadremao sam. - Protraćio si naš dan.
Otac je malo ljut na tebe.
- Slušaj, ostaću večeras. - Nemoj. Idi.
Nije mi zabavno da gledam tebe i oca kako kidišete jedan na drugoga.
- Mogu li da budem iskrena? - Ako baš moraš.
To je moje pravo.
Znam da ćeš biti dobar čovek. Pristojan, pažljiv, ostvaren.
Ali još uvek nisi.
I trenutno se bojim
da više nisi tako dobar.
- Na to nemam šta da kažem. - Ni ne moraš.
Neću da se svađam. Doći ćeš po kola kad se otrezniš.
Ne budi smešan! Oduzećeš mi ključ?
Ne vređaj mi inteligenciju!
Majka te mnogo voli. I ti to znaš.
Ako za ovo vreme što joj je ostalo...
Ako ikada ponovo dođeš u tom stanju,
neću te pustiti u kuću.
Zalupiću ti vrata pred nosem!
Sad idi.
Važi.
A, da, nisi tu. Sad se setih da izlaziš s frajerom.
Zakasnio sam.
Pozovi me kasnije, moram da pričam s nekim.
Ne s nekim. Sa tobom.
Motorna testera umesto ruke. Ludilo.
Delo za sva vremena.
Ovaj je najbolji od sva tri.
A nisam gledala ni Evil Dead I ni Evil Dead II.
Zameram samo što nema dovoljno nasilja.
Je l' si ti možda htela da gledaš "Tri boje: plavo"?
Preskočiću predjelo, jer sam pojeo naćose.
Ti uzmi šta god hoćeš.
Do 14 funti.
Sad ozbiljno. Šta god hoćeš.
A da ima razumnu cenu.
Tako mi je drago što te vidim.
Bićeš sjajna nastavnica.
- Čestitam. - Hvala.
E, da sam ja imao takve nastavnice.
Nije da bih više radio. Gđica Morli!
Nemate novih poruka.
Komedija je surova.
Ponekad mislim da će mi ime zablistati
samo ako ga promenim u "Izlaz".
Nego, trenutno radim improvizacije.
Gospodina Giglza.
Ali držaću se ipak opaski.
Imam gomilu o razlici između pasa i mačaka.
Prestani, molim te.
Znaš šta je najgore kod "stand-up" komičara?
- Odeća? - Dobra fora.
Ljudi očekuju da si stalno takav.
Jer ako nisi duhovit, šta si onda?
- Ovo nije predstava. - Donekle jeste. Zar ne?
Bio sam uzbuđen što ću te videti. Nervozan.
Izvini, ja...
Ni meni ovo ne ide.
Tek što sam diplomirala.
Konačno mogu da radim nešto korisno
i htela sam da to proslavim s nekim.
Dekster je bio zauzet?
Čim čuješ ovo, uzmi taksi, molim te. Ja ću da platim.
Možda možeš i da prespavaš. Na kauču, recimo.
Moram da te vidim.
Samo dođi, hoćeš?
Ema Morli?
Smem li da kažem nešto?
Izvoli.
Mislim da si skroz do jaja.
Ti i tvoja slatkorečivost!
Morala bih kući.
Nemoj! Ajmo još negde.
Živim blizu, zapravo. Rupa je. I grozno je.
Ali imam muziku i cirku.
A i mlečne napitke, ako su ti draži.
Možemo da se olešimo čokoladnim mlekom.
U redu. Jedan, dva, tri, kreći!
- Kuda? - Ovuda, ovuda!
To nije napadnost, već osećajnost.
Mogu mnogo ljubavi da pružim.
Ako ne mogu da te zovem, je l' mogu da dođem?
- Znaš li gde su šibice? - Ne.
Bolje da sačekaš par minuta.
Dobar dan, nastavnice!
Biće i glamurozna žurka?
Šampanjac, kanapei, zvonki smeh?
To je školska predstava. Vratićemo se do 8.30.
Što, za promenu, ne prespavaš ti kod mene?
- Je l' vam to dečko, nastavnice? - Baš si vickasta!
Pozdrav, momci i devojke! Dobrodošli!
Kamera br. 1, Dekstere.
- Ovo je živa i bučna... - Traži te neki čovek.
Pazite na kablove.
Poslužio sam se čajem i pogačicama.
Valjda ti neće praviti probleme zbog toga.
Neće, sigurno.
Nije li divan? Dođi kod Suki!
Suki Su!
Celog bi te pojela!
Suki, znaš, ovo je moj otac.
Š'a ima, gosp. M? Zar nije vaš sin divan?
- Jako je fin. - A gde je gospođa M?
Nažalost, preminula je.
Beri, treba mi vode!
- Kakva grozna žena. - To mi je devojka.
Čestitam, onda.
Majka bi ti bila oduševljena.
- Hvala, tata. - Gledaću kod kuće.
Ako ostanem budan. Uživaj.
I baš te briga šta pišu novine.
Molim te.
Ja sam "kralj krš televizije".
Bar si kralj.
Ispod fotke piše "ogavan".
- Što ne možeš da dođeš? - Radim.
- Poslaću kola po tebe. - Ne mogu.
Znam, samo mi je lakše kad si ti tu.
Bojim se da ću samo stajati tamo
i pitati se čemu sve ovo.
- Ja sam klovn, Em. - Hej, dosta je bilo.
- Znaš šta radiš. Biće sve OK. - Važi.
- Samo ne pričaj onim čudnim glasom. - OK. - Ćao.
Spremajte se!
Super. Krećemo!
Ajde! Idemo!
Idemo, superzvezdo!
Dame i gospodo, dobrodošli u "Late Night Lock In"!
Emisiju koja ide kasno, uživo...
...i bučna je!
Svašta smo vam spremili.
Bravo, draga!
Hvala.
Dođite, gđice Morli.
Bravo!
"The Maxi Crew", dame i gospodo!
Sedite, momci. Ti možeš ovde.
Prvo da kažem da je svirka bila baš živa.
I dobro... Da pređemo na pitanja.
Šta je hip hop? Je li to glas ulice?
Jeste li zato tako besni?
- Ne, brate. - OK. Opušteno, opušteno!
A je l' možete da repujete o bilo čemu?
Na primer o sendviču sa sirom?
Jel' si radio ti nekad ovo?
O, bogo! Ne pokušavajte ovo kod kuće!
Ian? Završićeš s krečenjem danas?
Da bar TV unesem.
Važi. Mogu valjda da doručkujem prvo?
- Već smo doručkovali. - Sad ćemo na branč.
Je l' to ručak? Ili doručak? Ne, već branč.
Šta kažeš na noćni doručak?
Moram da nastavim.
- A zagrljaj, mačkice? - Opet ti "mačkice"?
Ovih dana sve što izgovorim je pogrešno.
- Ako ne želiš da idem tamo... - Neka, idi.
Ili hoćeš i ti s nama...
Da me Dekster ignoriše? Ne, hvala.
- Neće biti tako! - Ionako imam tezgu večeras.
Plaćenu tezgu?
Ne.
Čekaju me 34 istovetna sastava o "Gospodaru muva".
Kad bude 17h, da li si za staro, dobro...
poslepodnevno uživanje?
Fenomenalno izgledaš.
Da vidim haljinu.
- "Vintage"? - Ne, nova novcata.
Super izgledaš. I cipele su divne.
Hvala. Prva ortopedska potpetica.
Dugo se nismo videli, Em.
Treba mi provod. Daj da se dobro provedemo, molim te!
Brzo ću.
- Gola sam! - Suki, ludačo!
Zar nisi na žurci?
Znaš da štetno utiču na mozak?
- Ne utiču! - Otkud ti znaš?
Vrlo duhovito.
Garant ćeš za godinu dana i ti imati jedan.
Ako nabavim mobilni, častićeš me večerom.
Opet?
I? Kako je kralj komedije?
Dobro je. Dobro smo oboje.
I dalje ste zaljubljeni?
Šta ću kad ume podrigujući da otpeva temu iz "A-tima".
Ne znam. Ovih dana...
A novi stan? Kakav je?
Dobar je. Jednoiposoban.
Ian već 6 meseci priča kako će ofarbati zidove.
Ali ima dobar pogled. Na plinaru.
Trebalo bi da svratiš.
Kako je Suki?
Fantastično. Divna je.
Super mi je što razume branšu.
Tačno zna kako je to biti...
Htedoh da kažem poznat. Bljak.
Kad god uključim TV, vidim nju u roze trikou.
- Odlično joj ide. - Aha.
Oboma nam odlično ide.
Čekaju me neke baš zanimljive stvari.
Sve je još u povoju.
- Kad bih ti rekao, morao bih da te ubijem. - Ubij me.
Nije ni bitno. Počni bez mene.
Zdravo.
Izvolite.
Kako si? Pričaćemo kasnije.
Ovo sjajno izgleda.
Možda bi mogla da nam se pridruži.
Hej! Došao sam s tobom da se vidim.
Kako je u školi?
- Što pitaš kad te ne zanima? - Zanima me!
Samo sam mislio da ćeš da pišeš.
Od nečega mora da se živi.
- I da znaš, strava sam nastavnica. - Znam!
- Ipak, znaš kako kažu. - Kako kažu?
"Oni koji umeju..."
Nije mi poznato. Dovrši rečenicu.
Dobro. "Oni koji umeju, pišu,
"oni koji ne umeju, predaju."
A oni koji predaju kažu "jebi se"!
Daj, Em! Šta god da sam zgrešio, izvini!
- Očito si popila. - Ne, ti si pijan!
Tri godine te nisam videla treznog!
Na svakih 10 minuta ideš u WC.
Ili je kokain ili dizenterija!
Šta god - smara! I samo blebećeš o sebi.
Ali ti si samo TV voditelj. Nisi izmislio penicilin!
- Samo stojiš i vičeš "da čujem buku!" -Uživam!
Svašta mi se izdešavalo!
Možda se malo zaboravim, a ti me stalno podbadaš...
Ne želim to.
Znam da ti je bilo teško, zbog mame i ostalog.
Ali i ja imam o čemu bih da pričam!
Kako sam se zaglavila s čovekom kog ne volim.
A ako ne mogu da pričam s tobom, koji je smisao?
Kako to misliš?
Prerasli smo jedno drugo.
Misliš da sam obična i tmurna.
Ne mislim da si tmurna.
Ako je gotovo, treba da se rastanemo.
- Zvuči kao da mi daješ šut-kartu. - Možda.
Promenio si se.
Daj, Em! Izvini!
Molim te.
Tako je.
Volim te, Dekstere. I to mnogo.
Ali mi se više ne sviđaš.
Izvini.
Pobednik je Džoni Kejdž.
Strašna pobeda za ekipu "Blade Cruisers". Bravo!
To je sve za večeras. Sledeće nedelje
analiziramo najnovije, super fensi igrice.
A do tada, noćne ptice, igrajte se!
Zar moram da kažem "super fensi"?
Imam 32 godine, pobogu.
Šutnuli su me?
Ta reč loše zvuči.
Samo hoće da probaju s novim voditeljem.
Znači, šutnuli su me?
Ne. Hoće da emisija krene u potpuno novom pravcu.
- Što manje znaš... - OK.
...to više ličiš na 20-godišnjaka!
Tako je.
- Koja je dobra vest? - Molim?
Rekao si da imaš lošu vest. A gde je dobra?
Svaka karijera ima uspone i padove.
Vidim da si razočaran.
Zabrinut sam za svoju budućnost.
Ne ide onako kako sam se nadao.
Tako je to s budućnošću. Zato je i uzbudljiva!
Tebe svi vole, je l' da?
Ali u fazonu "vole da te mrze".
Samo treba da nađemo nekoga ko te istinski voli.
- OK? - Da.
"Volim te, Silvi."
Ne, čekaj. "Zaljubljen sam u tebe."
"Ovo nikome još nisam rekao."
Kakva laž...
"Volim te, Silvi."
Silvi kaže da si nekad bio poznat.
TV voditelj?
Da. Davno to beše.
U Lardžinitu! Sećaš se te emisije, mama?
- Baš si je mrzela. - Da.
"Isključi to", govorila bi. "Uništava ti moždane ćelije."
- To si bio ti? - I dalje radiš na TV-u?
Ne baš. To je stara priča.
Pravi se skroman. Ima mnogo ponuda.
Zapravo želi da bude producent.
Vreme je za igre!
- Jesi li tu, Morijarti? - Tu sam.
Bravo, brate.
Jesi li tu, Morijarti?
Tu sam.
I publika je podivljala!
To je moj mali!
Više sreće sledeći put.
Ja sam ponosna na tebe.
Baš je zabavno!
Hoćemo sad ti i ja?
Sjajna ideja.
- Sigurna si? - Sigurna sam.
Hajde, mladiću. Uzmi oružje.
Je l' dobro?
I nema varanja!
Srećno!
Ajde, sestro!
Dobro. Spremna?
Nikad spremni...
Pobogu, čoveče! Šta radiš to?
Taj stočić je iz Italije!
Zahvatio sam je pod čudnim uglom!
Nisi ni pitao "jesi li tu, Morijarti".
Znam. Izvinjavam se. Ne znam šta mi bi.
Dripcu!
Što li ne promenih bravu...
- Lepo izgledaš! - Goni se, Ema.
- To ti je nova fora? - Ne, ali radim na nečemu.
Bože.
Dođem i kažem: evo jedne smešne priče.
Frajer se zabavlja s devojkom. I obožava je.
I kupe stan zajedno.
I on joj kupi verenički prsten.
Ali ona je i dalje zaljubljena u svog najboljeg druga!
Zanimljivo. Samo ja Dekstera nisam videla sto godina.
Znaš kako je saznao? Pročitao je njene pesme.
Đubre jedno!
- Vrati mi to! - "Diplomski".
"Erotska napetost u krevetu."
"Čarobna nedelja u Francuskoj." Sve crno na belo!
Dođeš li ponovo, zvaću policiju!
Zovi! Ovo je i moj stan!
Ja sam plaćala hipoteku!
Ti si sedeo i prdeo i gledao "Kanov gnev".
- Voliš i ti "Kanov gnev". - Ne podnosim ga.
Dobro je da se nismo venčali.
Izvini što sam ti preturao po stvarima.
- Uhvatilo me neko ludilo. - U redu je.
Nedostaješ mi.
- Znam. - Baš ovde.
Ili je to od nadimanja.
Proći će svakako.
Inače, dobre su.
Ne pesme. One su grozne.
Ali ostalo, priče... Duhovita si.
Baš duhovita.
A ne kao ja.
Treba da ih pokažeš nekome,
jer si bolja nego što misliš.
Ono je Ema Morli. Zajedno smo studirali.
- I s njom si spavao? - Ne.
- A s mladom? - Šta ti je sad?
Svakog vikenda odemo na venčanje
gde je gomila njih s kojima si spavao.
Daj! Znaš da si mi sada jedina. Jesi.
Humus. Organski napici.
Kafa iz fer trgovine.
Slatkovodni račići! Ljudi poludeše za njima.
Već imam 12 ogranaka i imaću još 12 do kraja godine.
- Znaš, priča se da si multimilioner. - Daj!
Zavisi šta se podrazumeva pod "multi".
Dođi na ručak. Treba da pričamo.
- Nudiš mi posao? - Ne, samo kažem...
Ti to stvarno? Nudiš mi posao?
Slušaj, dugo te nisam video na TV-u. Ako želiš novi početak...
Kalume, druže...
Na faksu si nosio jedne te iste farmerke... sve 4 godine?
Bilo nekad, ortak.
Nismo više studenti.
Vidi ti Emu Morli! A sve vreme nam je bila pred nosem.
Ko bi rekao?
Jedno otkriće mi je promenilo čitav život.
Slatkovodni račići.
Imam 12 ogranaka i otvaram još 12.
Baš kažem Deksteru...
Odmah se vraćam.
Hoćeš malo šampanjca?
To nije šampanjac. Iz Španije je.
- Hoćeš da izađemo? - O, da!
Mora da ti je teško, pošto si spavao s mladom.
Ne znam o čemu pričaš.
Otkud znaš za to?
Tili mi je sve ispričala.
Masaža stopala se otela kontroli.
Koristili ste moje maslinovo ulje!
Otisci stopala do pola zida.
- To je sad iza mene. - Stvarno? Otkud to?
Seks u WC-u je izgubio svoju draž?
Pa, orgijanje ne greje noću.
- Niti te pazi kad ostariš. - Lepo rečeno.
Elem, sjebao sam karijeru.
I zeznuo sam stvar s mamom.
Nije tačno.
I sjebao sam svoja prijateljstva.
I tada se pojavila Silvi.
U neku ruku me je spasila.
- Mnogo je lepa. - Ali nema smisla za humor.
Smisao za humor je ionako precenjen.
Ian me je nasmejao samo kad je pao niz stepenice.
Silvi ne voli da se smeje.
Znaš, ne valja za lice.
Ali voliš je?
Obožavam je.
A, ne! Ovuda.
Gde ćemo?
Deks?
Da ti sipam?
Kako ljubav?
- Ne počinji! - Sa čim?
Jesam sama, ali nisam usamljena.
- Kako ti zvuči? - Može da prođe.
Zaista je tako.
Dali su mi predujam za knjigu.
Em!
Znaš, imam i ja tebi nešto da kažem.
Ženiš se?
Da.
- Je l' ti drago? - Naravno! To je fenomenalna vest.
Mirišljave pozivnice? Za tvoju svadbu?
Lavanda.
Ne, Deks. Mirišu na novac.
14. avgusta?
Da, znaš, žuri nam se.
350 gostiju.
Samoposluživanje.
- Znaš li ko je otac? - Prestani!
Šalim se!
- Čestitam! - Hvala.
- Ćale? - Znam.
- Daće ti dozvolu? - Neverovatno, je l' da?
Bićeš divan otac.
- Stvarno to misliš? - Nemam ni trunke sumnje.
Nedostajao si mi.
I ti meni.
Nema više gubljenja kontakta.
Nema, ako se ja pitam. A ti?
Deks?
Treba da se vratimo.
Apsolutno.
Molim te, Džesmin!
Kada ćeš prestati da plačeš?
- Kako se snalaziš? - Dobro, druže, dobro.
- Nije baš kako sam očekivao... - Što?
Pa, kad pročitaš "organsko" ili "domaće"...
Znam. Zamisliš par hipija na slatkoj, maloj farmi.
- Sve je to lepo, ali ipak je ovo biznis. - Jasno.
Slušaj, ovde si samo dok ne pohvataš konce.
Takva je politika kompanije.
Kalume, uživam. Ozbiljno.
Ima još formule i pasiranog povrća.
Možeš i da izgnječiš bananu.
A indijska hrana? Smem da joj dam kari?
Ne, Dekstere, ne smeš.
- Silvi, šalim se. - Aha!
Nikako da provalim.
Kasnim. Ne znam ni zašto idem.
- Prestara sam za devojačke večeri. - Nisi.
Vraćam se sutra ujutro.
- Nemoj da spališ kuću. - Biće sve u redu.
- Zdravo, mila. - Kaži mami "pa-pa".
Znam, dušo. Izvini. Izvini.
Lepo se provedi.
Ajde, de! Biće nama dobro, zar ne?
Ja sam Spartak.
Ne, ja sam Spartak!
Ma, ja sam Spartak!
Vidi, Džes. Ono je tatina bivša.
Glasna je, a?
Neverovatno glasna devojka.
"15-godišnja Džuli Kriskol žarko je želela da promeni svet."
"Kad bi samo političari hteli da je saslušaju!".
To je naša Em.
Da, to je Em. Napisala je knjigu.
Ema?
Ja sam.
Izvini, ljubavi.
- Kako je u provodu? - Idemo sad u klub. Kako je ona?
- Spava, konačno. - Sve vreme je budna?
Trebalo je da joj dam onu bez kofeina.
Eto, vidiš, nasmejao sam te.
- Je l' si ti dobro? - Jesam, dobro sam.
- Što? Brinula si? - Ne, nego...
Samo sam...
Samo sam htela da proverim da li je sve u redu.
Dobro.
Slušaj, Silvi,
znam da mi ova uloga otac/muž baš i ne ide.
Sasvim dobro ti ide.
Da imaš račun, odavno bi me vratila.
Ali radim na tome. Imaj strpljenja.
Moram da idem.
Vidimo se sutra.
- Laku noć. - Laku noć.
- Duhovito? - Veoma.
Vidi ti nju! I izgledaš kao pisac.
Pisac u Parizu.
Kako se beše zove ta frizura?
Muška.
Hteo sam da kažem "vragolasta".
- A kako ti izgledaš? - Kao sjebani raspuštenik.
Moj stan nije daleko. Hoćemo li?
Koliko ostaješ?
Pa, to od tebe zavisi.
Hoću da ti kažem nešto što nisam mogao preko telefona.
Otkako smo ono bili zajedno...
Dekstere, pre nego što...
Moram da ti kažem nešto.
Upoznala si nekoga?
Zar je to toliko neverovatno?
- Muškarca? - Da. Momka.
Ah, momka! Kapiram.
Zove se Žan Pjer Disoaje.
- Francuz? - Ma jok, Velšanin.
Zgodan je, šarmantan. Pravi Francuz.
Misliš bezobrazan?
- Ne. - Arogantan?
Nosi crni luk oko vrata?
Zašto si takav?
O, bože, mnogo seksa. Je l' to u pitanju?
Otkad mi treba tvoja dozvola?
Ali samo što smo spavali!
Nisam zaboravila.
Dekstere, bili smo pijani.
Ne mnogo.
- Skinuo si pantalone preko cipela. - Nisam!
Ili jesam?
Bio si utučen zbog Silvi i razvoda
i trebalo ti je rame za plakanje.
Ili da spavaš s njim.
I tako sam ja bila rame s kojim si spavao.
- Znači, htela si da me oraspoložiš? - Pa, upalilo je.
No, bila je to jedna od najlepših noći u mom životu.
Vidiš?
Ne pokušavaj.
Omaklo nam se jednom.
Tri puta.
Zar ne misliš da je to dobra ideja?
Ti i ja?
- Mislila sam nekad. Krajem 80-ih. - Da.
Bolje da krenemo.
A gde idemo?
- Žan Pjer hoće da te upozna. - Zajebavaš me?
- Slušaćemo ga kako svira. - Svira?
On je džez muzičar.
Đubre.
Slušaćemo ga na klaviru jedno 9 sati
i biće nam zabavno i nimalo neprijatno.
Nećeš valjda takva da izađeš?
Samo me zakopčaj.
- Eno ga Žan Pjer. - Gde?
Mogla si bar nekoga iole privlačnog da nađeš.
Znaš, siguran sam da je on odličan džez pijanista.
Ali ne mogu ja ovo.
Stvarno?
Pogledaću neki film, pa ću se vratiti u stan.
- I otići ću prvim vozom sutra. - Ne moraš da ideš.
Mislim da moram.
Žao mi je, Deks.
Ne treba da ti bude.
Ajde.
- Salut! - Hej.
Stani! Dekstere!
Mislila sam da sam završila s tobom.
Budeš li me zeznuo...
Neću, Em, obećavam.
Ili me zavlačio ili izneverio, ubiću te.
Neću.
Obećavaš?
Obećavam.
Hvala vam što ste došli na naše venčanje.
Na krunisanje jedne burne ljubavi.
Pauza za smeh.
Kad me pitaju kako smo se Ema i ja upoznali,
kažem da smo zajedno odrasli.
Bla, bla, bla. Bla, bla, bla.
Nećeš valjda "bla, bla, bla" da kažeš?
Ne slušaj!
- A da hvatam beleške? Daj da vidim. - Neću.
Kad se venčamo, moraćeš da me slušaš.
Kako da ne.
Šta? Ponovo?
- Smeta ti? - Ne smeta mi.
Iako kršimo zdravstveno- sanitarne propise.
Mogao bih dozvolu da izgubim.
Pitaće se gde smo.
Nešto gori, definitivno.
- Zdravo! - Ćao!
Dolazi ovamo.
Daćeš mi veliki poljubac? Daj!
Ajde.
TV samo od 5:30 do 6:00.
I mora u krevet do pola osam.
Hoćeš unutra?
Idi kod Eme.
Ovde sam, Džesmin!
- Baš voli da dođe ovde. - Super.
Mnogo mi je drago zbog tebe.
Pozvao bih vas da uđete, ali...
U redu je. Idemo kod mojih.
- Lepo se provedite. - Hvala.
Ulaziš li, Morijarti?
- Dekstere? - Da?
Nešto sam razmišljala.
I ja sam.
Želim da imam dete sa čovekom koga volim.
A ako on neće, onda hoću dete s tobom.
Pa, onda, da prionemo na posao.
Izgledam baš umorno.
Hajde sa mnom na plivanje kasnije.
Ne mogu, imam dosta posla.
OK, ne moraš.
Ako te interesuje, nisam trudna.
- Otkud znaš? - A šta misliš?
Možemo ponovo da probamo.
Slušaj... A, ne! Dođi ovamo.
Izvini. U redu?
Izvini ti što se istresam na tebi.
Nije nam baš dan, je l' da?
Je li, što se ne bismo našli posle posla?
Da pogledamo neki film. Po tvom izboru.
Nešto titlovano.
I možemo na večeru. Samo nas dvoje.
Pa ćemo smisliti nešto.
- Obećavam. - Važi. - OK.
Hvala.
Samo da javim da malkice kasnim, ali stižem.
Izvini što sam bila onako nervozna jutros.
Samo da javim da malkice kasnim, ali stižem.
Izvini što sam bila onako nervozna jutros.
I samo da ti kažem da si divan.
I da te mnogo volim.
Eto! Srećkoviću!
Tata?
- Dekstere! - Zdravo, mila.
Džesmin!
Je l' si dobro? Idi da se obučeš.
Silvi... Silvi...
- Sve sam zajebao. - Odmah, Džesmin!
Zajebao sam.
- Biće sve u redu. - Neće. Sve sam zajebao.
Hajde, ustani.
- Izvini. - U redu je.
Ajde, Deks.
O, bože. Dekstere.
Dakle, ovo će ti postati godišnji ritual?
Svake godine, 15. jula?
- Nadam se da neće. - Ne bih da se intimiziram.
- A ti? - Ne. Ne baš.
Samo ću ti reći da bi bilo najbolje
da živiš svoj život kao da je Ema i dalje tu.
Slažeš se?
- Ne znam da li mogu. - Naravno da možeš.
Šta misliš da ja radim poslednjih 10 godina?
U 9h ima "Tihi svedok".
Važi.
- Ian! O, bože. - Dekstere!
Zdravo, ortak.
- Dobro si? - Vidi ti ovo!
Kako si ti? Kako ide komedija?
- Batalio sam to. - Šteta.
Ne baš. Nisam bio ništa posebno.
Emu sam nasmejao samo
kad sam pao niz stepenice.
- Sad se bavim osiguranjem. - Super!
Mrzim današnji datum. 15. jul.
Dan Sv. Svitina.
Zeznuto.
Nisam ranije obraćao pažnju, ali uvek je vrebao iz prikrajka.
A tebe sam mrzeo.
I to žestoko. Izvini, ali...
Zato što bi ona...
zablistala pored tebe.
Onako kako sa mnom nikad nije.
I to me je izluđivalo, jer...
- Nisi je zasluživao. Smem tako da kažem? - Samo napred.
Napravila je od tebe pristojnog čoveka.
A ti si njoj pružio tako mnogo...
...sreće. Mnogo sreće.
I uvek ću ti biti zahvalan na tome.
A nakon ove senzacionalne izjave, da spustimo loptu.
Eno mog podmlatka.
Da, znam.
Slušaj, bićemo u kontaktu.
Nema potrebe. Mislim da smo sve završili.
Dolazi ovamo.
- Srećno, ortak. - Takođe.
Hvala ti.
(Probudi se.)
Bez panike. To sam samo ja.
- Ema. Ema Morli. - Naravno. Zdravo.
Dakle, šta predlažeš?
Ostaćemo u kontaktu.
Za danas. Šta predlažeš da radimo danas.
A, da.
Danas mi baš nije zgodno.
Nije to, nego...
Treba da se nađem s roditeljima...
Naravno. Treba da kreneš.
Drago mi je što smo se upoznali. A sad zdravo.
Slušaj, to je ionako kasnije danas. Ako hoćeš,
možemo, na primer, da prošetamo?
Važi.
Ajde, drži korak.
Ma, ove cipele. Nisu baš za planinarenje.
Ovo je brdo, a ne K2. I dete bi se popelo.
Ne želim da misliš da sam uznemirena zbog onog sinoć.
Ne treba mi tvoj telefon, niti pisma niti razglednice.
Ne želim da se udam za tebe.
A još manje da ti rađam decu.
Šta god da se desi, uvek ćemo imati ovaj dan.
A ako ikada naletimo jedno na drugo, i to je OK.
Bićemo prijatelji.
Da. Važi.
Mada, možemo i da...
Nastavi.
Moji roditelji će kasno doći.
Pa?
Pa, stan je prazan.
Ako želiš da završimo ono što smo započeli.
Šta? Trezni?
I po danu.
Ko će prvi!
Hoćeš da te ponesem na krkače, deda?
Ma, ove cipele, ne daju ti da se razmašeš.
Dođi ovamo.
- Bio si ovde sa Emom? - Jednom, davno.
- Nedostaje ti? - Naravno.
Bila mi je najbolji prijatelj.
Ko ti je sad najbolji prijatelj?
Ti, naravno. Dođi.
A tvoj?
Verovatno mama.
Da.
- Nisam ni ja loš, a? - Neću da odgovorim.
Znaš ti šta si.
Tu je iza ugla. Ovuda.
Dekstere!
Sranje! Poranili su.
- Poranili ste! - Hteli smo da te iznenadimo.
Očigledno i jesmo.
- Ovo je Ema... - Morli.
Drago mi je.
Ema, popićeš čaj s nama?
Ne mogu, hvala. Treba da idem.
- Ideš? - Da.
Drago mi je i...
- Uživaj u životu. - OK.
Jesmo li vas prekinuli u nečemu?
Niste. Ema je samo dobra drugarica.
- Zar nisi ovo i juče nosio? - Nevaljalko.
Ema! Em!
Em, stani! Čekaj!
Treba mi tvoj broj telefona.
Moj broj? Naravno.
Izvini zbog ovoga.
Mislio sam da neće doći pre nego... Znaš već.
Dobro.
- Ovo je u Edinburgu. - Dobro.
Broj mojih roditelja.
I njihova adresa, za svaki slučaj.
I tata ima faks na poslu.
Telefon je dovoljan.
Hvala.
- Moram da idem. - Znam.
- Ali, videćemo se. - Znam da hoćemo.
Zdravo, Deks.
Zdravo.