Hjælp! Hjælp!
Hjælp!
Okay, hvad var det nu?
Hvad er nummeret? Hvad er nummeret?
1... 2... 1...
Hvor er det?
- Alarmcentralen, vent venligst. - Nej! Vent!
- Alarmcentralen. - Jeg er begravet. Hjælp mig.
Jeg kan ikke få vejret. Jeg er begravet i en kiste. Hjælp.
- Hvad er dit navn? - Paul Conroy.
Kan du sige mig, hvor du er?
Det ved jeg ikke. Jeg ligger i en kiste. Hjælp mig. Jeg er bange.
- Du ligger i en kiste? - Ja.
- En trækiste. - Er du hos en bedemand?
- Nej. Det ved jeg ikke. Nej. - Hvordan fik du ringet hertil?
Hvordan fik du ringet hertil?
Der lå en mobiltelefon i kisten.
- Ringer du fra din mobil? - Ja.
Det er ikke min, men ja.
Var den der, da du lagde dig ned i kisten?
Ja. Hvad? Jeg lagde mig ikke ned i den.
- Hvordan er du så endt der? - Jeg blev lagt herned.
- Vil du ikke nok hjælpe mig? - Og kisten er blevet gravet ned?
Ja. Jeg er lastbilchauffør. Jeg er amerikaner.
- Jeg kan ikke få vejret. - Ved du, hvor du er?
- Det har jeg sagt. Et sted i Irak. - Irak?
Ja. Jeg er lastbilchauffør. Jeg arbejder for CRT.
- Er du soldat? - Nej. Jeg er lastbilchauffør.
Jeg er civil medarbejder. Vi blev angrebet i Baquba.
De skød... dem alle sammen.
- Hvem skød de? - De andre chauffører.
Og du siger, det skete i Irak? - Ja, vil du ikke nok høre på mig?
De gav mig et sikkerhedsnummer, og jeg ved ikke, hvor det er.
Hr. Conroy, det her er alarmcentralen i Youngstown, Ohio.
- Ohio? - Hvordan fik du fat i os?
- Nu stiller jeg dig om til politiet. - Du forstår ikke... Glem det.
Tag den, tag den, tag den.
Tag den nu.
Du har ringet til familien Conroy. Vi er ikke hjemme. Læg en besked.
Linda, skat, det er mig. Du må kontakte militæret.
Med det samme. Pentagon.
Sig til dem, at vi blev angrebet i Diyala-provinsen. De skal finde mig.
Okay? Skat, du må få dem til at finde mig.
Hej, det er Linda. Læg en besked og hav en god dag.
Linda, du skal ringe til mig med det samme.
Det her er et nødstilfælde. Ring til det nummer, du ser på skærmen.
Jeg ved ikke, hvad helvede der foregår.
Jeg er begravet i en kiste.
Jeg kan ikke få vejret.
Ring til mig med det samme. Vil du ikke nok, skat?
- Hvilken by og delstat? - Der, hvor FBI ligger.
- Nogen særlig by, du vil ringe til? - Nej. Bare jeg får fat i FBI.
Jeg har FBI-kontorer i Boston, Chicago, New York, Philadelphia...
- Hvor som helst. Stil mig nu bare om! - Det må jeg desværre ikke.
Chicago! Okay?
Der er ingen grund til at være uhøflig. Du får nummeret.
Nummeret, du bad om, er:
312.
421.
6700.
Du kan blive stillet om for 25 cent ved at trykke "1".
FBI Chicago, agent Harris.
- Er det FBI? - Ja.
Jeg ringer fra Irak. Jeg er begravet i ørkenen.
Hvornår var du i Irak?
Jeg er her nu. Jeg er chauffør for CRT.
- Jeg har været her i ni måneder. - Hvad er navnet?
Paul Conroy.
Paul Conroy. Okay, Paul, forklar mig, hvad der foregår.
Okay, okay.
Jeg kørte i en konvoj.
Vi kørte med køkkenudstyr til et medborgerhus.
Så var der nogle unger, der begyndte at kaste med sten.
Og så gik en vejsidebombe af og smadrede en af lastbilerne.
Og så kom der nogle mænd og skød alle de andre på stedet.
- Var du under beskydning? - Det ved jeg ikke.
Jeg var bagerst i konvojen.
Jeg blev ramt i hovedet af en af stenene -
- og blev slået ud.
Og da jeg så vågnede op, lå jeg i den her kiste.
- Hvem lagde dig der? - Dem, der overfaldt os.
- Ungerne? - Nej, de kastede med sten.
Mændene. Irakerne. Jeg ved det kraftedeme ikke.
De dukkede bare op og skød efter os.
- Jeg troede, de ikke skød på dig. - Nej, de skød de andre!
- Du må holde op med at råbe sådan. - Du hører ikke efter!
Jeg har brug for hjælp!
Kan du spore mit opkald? Med GPS eller noget?
Hvorfor skød de ikke dig?
Det aner jeg ikke. Det gjorde de bare ikke.
Hvad er dit personnummer, Paul?
Hvorfor det? Hvorfor det?
Det kan være lige meget. Jeg er begravet midt i en ørken!
Send nu bare nogen ud efter mig!
- Kom nu! - Har du en anelse om, hvor... ?
Vent lidt. Jeg kan ikke høre dig.
Vent lidt. Jeg kan ikke...
Pis!
Kom nu.
Tak, fordi De ringede til CRT.
Jeg skal tale med nogen. Det er et nødstilfælde.
- Hvem er det? - Mit navn er Paul Conroy.
Jeg er chauffør hos jer. Min konvoj blev angrebet.
- Ring til sikkerhedsnummeret. - Ja, jeg ved det godt.
- Jeg har det ikke. De tog det. - Hvem tog det?
Det ved jeg ikke. Irakerne, tror jeg.
- Jeg stiller dig om til Davenport. - Hvem er det?
- Personalechefen. Hæng lige på. - Personale? Nej! Vent!
Hos CRT arbejder vi sammen med vore kunder for at finde løsninger -
- på de problemer, de måtte have i den ekspanderende, globale økonomi.
Du har ringet til Alan Davenport, personalechef hos CRT.
Læg dit navn og nummer, og så ringer jeg tilbage.
Paul Conroy fra Hastings, Michigan. Jeg er chauffør for CRT.
Min konvoj blev angrebet af terrorister eller oprørere.
Jeg ved ikke, hvem det var. Jeg er begravet i en kiste under jorden.
Jeg har brug for hjælp. Vil I ikke nok hjælpe mig?
Jeg tror, jeg er i Baquba.
Vil I ikke nok sende hjælp? Jeg kan ikke få luft.
Jeg kan ikke få luft. Jeg ved ikke, hvem jeg ellers skal ringe til.
HJÆ...
HJÆLP?
Kom nu.
Hallo? Er der nogen?
Hallo?
- Hallo? - Få luft eller ej, amerikaner?
- Det forstod jeg ikke. Hvem er det? - Kan amerikaneren få luft?
- Nej. Få mig ud herfra. - Ud?
Ja, få mig ud herfra. Hjælp mig.
- Soldat. - Nej, jeg er lastbilchauffør. Ansat.
- Ansat? - Ja. Jeg er bare ansat. Ikke soldat.
- Blackwater. - Nej, jeg er bare chauffør.
- Du er amerikaner. - Ja.
Så er du soldat.
Nej, jeg er ej.
Jeg er her uden våben, men I skød på os.
I hovedet og halsen, så I ikke lyver mere.
- Jeg lyver ikke. Vi var chauffører. - Hvad kører I?
Lastbilchauffører. Vi kører forsyninger rundt.
Jeg er ikke soldat. Chauffør.
- Fem millioner penge. - Hvad?
Fem millioner penge i aften klokken ni, eller du bliver liggende.
- Fem millioner? Fra hvem? - Din familie.
De har ikke fem millioner. Hvis de havde det, var jeg ikke her.
Fra ambassaden.
Jeg ved ikke... Jo, fra ambassaden.
Hvis du lukker mig ud, betaler de.
Klokken ni. Fem millioner penge.
Hvad er dit nummer nu?
- Hvilken by og delstat? - Hastings, Michigan. Donna Mitchell.
Dem er der to af. En på Federal Road og en på Ardmore Avenue.
Ardmore Avenue, tror jeg.
Pis. Giv mig hende.
- På Ardmore? - Ja.
Her kommer nummeret.
Nummeret, du bad om, er: 269.
148.
1998.
Kom nu.
Hvor er folk henne?
- Hallo? - Donna, det er Paul.
- Hej, hvordan går det? - Jeg skal tale med Linda.
Hun tager ikke sin telefon. Jeg bliver holdt som gidsel...
Narret! Jeg er ikke hjemme, men læg en besked.
Jeg skal tale med Linda. Det er et nødstilfælde. Bed hende ringe.
Brug nummervisning, og få hende til at ringe til mig.
Paul? Hvad vil du?
- Ved du, hvor Linda er? - Ring på hendes mobil.
Sidder du ved computeren? Du må slå udenrigsministeriets nummer op.
- Jeg er på vej ud at handle. - Vil du ikke nok?
- Er alt i orden? - Nej. Slå det nu op.
- Du skal ikke råbe ad mig. - Giv mig det nummer!
Giv mig det nummer, for helvede!
Dumme lorte-so!
Fuck dig, kælling! Fuck dig!
- Hvad? - Undskyld, jeg råbte ad dig.
Det skulle jeg ikke have gjort. Men jeg må bede om det nummer.
- Hvis jeg ikke får det, så dør jeg. - Hvad?
Jeg har ikke tid til at forklare.
Hæng på.
Okay. Udenrigsministeriet.
Det er 202.
1344750.
- 4750? - Ja.
Okay, fuck dig.
Udenrigsministeriet.
Jeg er amerikaner i Irak, og jeg er blevet taget som gidsel.
Hvor ringer du fra? - Fra Irak. Jeg er chauffør for CRT.
Jeg er blevet taget som gidsel.
- Er bortførerne der? - Nej, jeg er begravet.
I en gammel kiste.
- Har du prøvet at få fat i hæren? - Jeg fik et sikkerhedsnummer.
- De tog det. - Gidseltagerne?
- Lad mig lige stille dig om. - Nej!
- Rebecca Browning. - Hallo?
- Jeg er blevet informeret. - Tiden går, og I stiller mig om.
- Beklager. - Hjælp mig.
Jeg har nogle spørgsmål, hr. Conroy.
Vent lidt.
- Hvor har du mit navn fra? - Undskyld?
Jag har ikke givet dig eller ham den anden mit navn.
Hvad foregår der?
Vi fik et opkald fra CRT, hvor du havde lagt en besked.
- Hvorfor har I ikke gjort noget? - Vi kan ikke gøre meget herfra.
- Skal jeg så bare rådne op her? - Nej.
- Fortæl mig, hvor I blev angrebet. - I Baquba. Diyala-provinsen.
- Har du talt med bortføreren? - Han vil have fem millioner.
- Og ellers? - Ellers skal vi i tivoli.
- Hvad fanden tror du selv? - Vi gør alt, vi kan.
Vil I betale?
- Nej. - Hvorfor ikke?
Vi forhandler af princip aldrig med terrorister.
Du sidder på et kontor, så det er nemt at sige. Du ligger ikke i en kiste.
- Jeg forstår godt, du er frustreret. - Frustreret? Jeg dør!
Forstår du det?
- Hallo? - Jeg er her.
Så fortæl mig, hvordan I vil redde mig.
- Hvad er nummeret på din telefon? - Kan I ikke se det?
Nej, der står hemmeligt nummer. Kan du huske et telefonnummer?
- Jeg har en blyant. - Så skriv det her ned.
Øjeblik. Okay.
- Kom bare. - 401.
195.
- 5453. - Hvem er det?
Det er Dan Brenner. Han er leder af gidselredningsgruppen i Irak.
- Gidselredningsgruppen? - De tager sig af den slags.
- Den slags? Fedt, du kalder det det. - Fik du nummeret?
- Så hæng på, så stiller jeg dig om. - Hvad med medierne?
Nej, du må ikke kontakte medierne. Det gør alting sværere.
I vil bare redde jeres egen røv.
Man leder ikke efter noget, man ikke ved, er væk.
Vi har ikke meget tid, Paul. Du skal tale med Dan Brenner.
Okay.
Jeg stiller dig om.
- Brenner. - Dan Brenner?
- Er det Paul Conroy? - Ja.
Jeg er blevet informeret, og vi er i gang med at finde dig.
- Åh, gudskelov. - Vi har til klokken ni, ikke?
Der er ikke lang tid til. Begravede de dig under jorden?
Ja. I en trækiste.
Siden du har mobildækning, er du ikke gravet dybt ned.
- Hvor meget strøm er der på mobilen? - Lidt under halvdelen.
Spar på batteriet. Vi finder dig nemmest ved at spore telefonen.
- Er den sat på ringetone? - Den vibrerer.
Tryk på stjernen, så den bruger ringetone. Det sparer strøm.
- Hvad med min Zippo? - Har du en lighter?
- Brug den til at lede efter... - Bruger det ikke al ilten?
- Det skal du ikke tænke på nu. - Her er virkelig mørkt.
Find noget, der viser, hvor kisten blev lavet henne.
- I skal skynde jer. - Vi arbejder så hurtigt som muligt.
- Ved du, om nogen andre overlevede? - Fra konvojen?
Det ved vi ikke lige nu.
Jeg ville bare forsørge min familie. Jeg vidste ikke, det ville være sådan.
Det er der ikke nogen af os, der vidste.
Nu ringer han. Hvad skal jeg gøre? - Giv mig hans nummer.
- Men han ringer jo nu. - Tag nu bare det opkald.
Hallo?
To timer, fire minutter.
- Jeg har brug for mere tid. - Har du talt med ambassaden?
De siger, de ikke vil give dig pengene.
- Ikke betale? - De forhandler ikke med terrorister.
Terrorister? Er jeg terrorist?
- Ja, du er så, dit svin. - Du er bange, så jeg er terrorist?
- Hvad har jeg gjort dig? - Gjort?
Det er bare et job. Jeg er her bare for at tjene penge.
Jeg havde et job, indtil I kom. Nu har vi ingenting.
- Det er ikke min skyld. - 11/9 var ikke min skyld.
- Saddam var ikke min skyld. - Jeg er her for at arbejde.
- For at genopbygge. - Genopbygge det, I ødelagde.
Hold nu op. Jeg er bare en almindelig mand. Jeg er bare lastbilchauffør.
Jeg bestemmer ikke noget. Jeg vil bare hjem.
Hallo?
- Du skal lave en gidselvideo. - Ja, hvis du lukker mig ud.
- Du skal lave videoen nu. - Hvordan?
Brug telefonen. Læs sedlen ved din fod op.
- Jeg kan ikke finde den. - Ved foden. Læs sedlen op.
Hvis jeg laver videoen, slipper du mig så fri?
- Kun hvis vi får pengene. - Ingen betaler fem millioner for mig.
- Så mindre. En million penge. - Slipper du mig fri, hvis de betaler?
En million penge.
Du har ringet til familien Conroy. Vi er ikke hjemme. Læg en besked.
Der er i øjeblikket ingen kontakt til telefonen.
Pis.
- Paul? - Her er hans nummer.
- Okay, kør. - Vent lidt.
Det er 07902...
...24921.
Hvis de ikke bruger en hacket telefonlinje, -
- så kan vi spore hans opkald.
- Kan I spore mit signal? - Det har vi problemer med.
Det er en egyptisk nød-linje.
Hvad betyder det?
- At det bliver svært. - Jeg skal lave en gidselvideo.
- Nej. Træk det ud, så længe du kan. - Jeg laver den, hvis det redder mig.
Vi har ikke brug for, det her rammer Al-Jazeera.
- Vi? - Det her må ikke udvikle sig.
- Er I ikke bekymrede for mig? - Jo, vi er, Paul.
- Det er derfor, vi er her. - Nej, I er ligeglade med os.
Otte af mine venner er døde her.
- Hør her, Paul. - Vi har ingen våben eller panser.
- Det er, fordi I ikke er soldater. - Sig det til mine bortførere.
Sig det til dem, der skød mine venner.
- Vi gør vores bedste. - Nej, I gør ej.
Jeg har været her i ni måneder. I bekymrer jer kun om politik.
Hvis jeg var diplomat eller gidselgruppeleder, -
- så ville jeg være reddet nu. Men jeg skal bare ligge her og dø.
- Du skal koncentrere dig nu, Paul. - Fuck dig, Dan.
At finde dig er vores topprioritet. Vi arbejder lige så hårdt, -
- som hvis du var general, så spild ikke ilt på at brokke dig.
- Er du såret, Paul? - Nej. Hvem er de? Gidseltagerne?
De er bare folk. Ikke anderledes end dig og mig.
- Jeg er ikke terrorist. - Det er de heller ikke.
Hvis du sultede, -
- eller hvis det var din familie, hvad ville du så gøre for dem?
- Jeg ville ikke slå nogen ihjel. - Hvordan kan du vide det?
- Hvilken forskel gør det? - De er desperate kriminelle.
De interesserer sig kun for pengene.
Så betal dem dog.
Hvis det var en mulighed, så ville jeg gøre det med det samme.
- Hvor mange andre har der været? - Siden jeg ankom hertil?
Masser. Journalister, civilt ansatte, soldater.
Det er en af de eneste fungerende forretningsmodeller her.
Hvor mange har I reddet?
- Hvor mange? - Ikke mange.
- Fortæl mig, hvad de hedder. - Nej.
- Bare en af dem. - Hvem?
Få mig til at tro på, at gidslerne betyder noget for dig.
- Mark White. - Hvem er han?
En knægt fra New Hampshire. 26-årig medicinstuderende.
Han tog hertil for at hjælpe de lokale læger.
Hvad skete der med ham?
- Han blev taget af oprørere. - Hvornår?
For cirka tre uger siden.
- Og du kan huske hans navn. - Jeg kan huske alle deres navne.
- Er han? Blev han? - Ja. Ja, han er i live.
- Hvor er han nu? - Derhjemme.
Han er sikkert glad for at studere igen.
- Jeg vil væk herfra. - Vi fandt ham. Vi finder også dig.
- Hvordan det? - Nummeret gav os et spor.
- Gjorde det? - Vi har sendt en deling af sted.
Det var rart. Det føles rart.
Hvad gør jeg i mellemtiden?
Prøv at slappe af.
Jo mere ophidset du er, jo mere ilt bruger du.
Okay. Det ved jeg godt.
Jeg lider af angst. Jeg tager piller mod det.
- Har du dem på dig? - Ja.
Godt. Tag dem. Du skal spare på ilten.
- Har du stadig lighteren tændt? - Nej, ikke mere.
- Jeg har kvalme. - Du må prøve at falde ned.
Du skal spare på batteriet. Vi får nye informationer om ti minutter.
- Ring til mig da. Hold ud, Paul. - Jeg prøver.
- Hvad? - Har du lavet video?
- Luk mig ud, så laver jeg den. - Du laver video nu.
- Lav video nu. - Jeg kan ikke læse sedlen.
Lav video nu!
Kom nu. Kom nu.
Kom nu. Kom nu. Kom nu.
Pis.
Mountain View-plejehjemmet.
Jeg vil gerne tale med Maryanne Conroy.
Okay. Jeg tager den trådløse telefon med ind til hende.
Et øjeblik.
Fru Conroy, der er telefon, søde ven. Tag den her telefon.
- Hallo? - Mor, det er Paul.
- Hvem? - Det er din søn, Paul.
- Har jeg en søn? - Det er okay. Hvordan har du det?
- Jeg har det fint. - Det er godt.
- Hvem er du? - Det er din søn, mor. Paulie.
- Paulie? - Ja.
Kan du huske, vi boede på Colfax Street?
- Paulie? - Ja. Nemlig.
- Er det Paulie? - Ja, det er Paulie.
- Hvordan går det på plejehjemmet? - Det går godt.
Din far og jeg har spillet kort hver aften.
Jeg tror ikke, far er der med dig, mor.
Hvordan har du det, skat?
Ikke så godt.
Det her er måske sidste gang, vi taler sammen.
Det er fint, skat.
Fik du de blomster, jeg sendte dig for et par måneder siden?
- Blomster? - Ja. Jeg sendte dig...
Glem det.
Jeg smutter nu, okay? Jeg ville bare lige tale med dig.
Jeg elsker dig, mor.
Elsker du også mig?
Ja, skat. Din far og jeg har spillet kort hver aften.
Okay, mor. Hils far.
- Video? - Du må ikke gøre hende noget.
- Du må ikke skyde hende. - Skaf penge.
Det skal jeg nok. Det lover jeg. Hun er mor til to.
To? Jeg havde fem. Kun ét nu. Lav video nu.
- Jeg giver tre sekunder. - Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Okay, jeg laver videoen! Jeg laver videoen!
Jeg er nødt til at lægge på for at lave videoen. Er det okay?
Du har tre minutter.
Mit navn er Paul Conroy. Jeg er amerikansk statsborger.
Jeg er civil lastbilchauffør for Crestin, Roland & Thomas.
Jeg bliver holdt som gidsel i Irak.
Jeg har brug for en million dollar inden klokken ni i aften, -
- ellers vil de lade mig dø i den kiste, jeg er begravet i.
Jeg har fået at vide, at hvis pengene falder...
Hvis pengene falder, får jeg lov at gå.
Ellers vil de lade mig dø her.
Det her er en reel trussel, -
- som vil blive fulgt op af handling.
For satan...
ENGELSK
Nu har jeg dig.
Nu har jeg dig, dit svin.
Jeg har dig.
Sådan.
Kom nu. Tag den. Tag den.
Hej, det er Linda. Læg en besked og hav en god dag.
Linda, jeg har regnet ud, hvilket nummer telefonen har.
Jeg har det.
Det er 079242884.
Brug den internationale forvalgskode.
Jeg elsker dig. Ring, så snart du hører den her besked.
Pis.
Fuck. Kom nu.
Mit navn er Pamela Lutti.
Jeg er kantinedame på F.O. B. Anaconda. Jeg er ansat hos CRT.
Mine bortføreres krav er ikke blevet imødekommet.
Vil I ikke nok lade være?
Mit navn er Pamela Lutti. Vil I ikke nok lade være?
Hvis du er begravet i en kiste, hvordan fik du så ringet hertil?
Nummeret, du bad om, er: 269.
948.
1998.
De er desperate kriminelle. De interesserer sig kun for pengene.
Hos CRT arbejder vi sammen med vore kunder for at finde løsninger -
- på de problemer, de måtte have i den ekspanderende, globale økonomi.
Fem millioner penge i aften klokken ni, eller du bliver liggende.
At finde dig er vores topprioritet. Vi arbejder lige så hårdt, -
- som hvis du var general...
Tak, fordi du ringede til familien Conroy. Vi er ikke hjemme.
Læg en besked efter hyletonen.
- Hvorfor fanden lavede du den video? - Det er alt sammen løgn.
Hvad snakker du om?
- Det hele. - Det hele hvad?
I giver ikke en skid for os. Vi betyder intet for jer.
- Vi skal nok finde dig. - Fuck dig. Du er babysitter.
Du bliver i røret, til jeg dør.
- Du er nødt til at være stærk nu. - De skød hende.
- Og I gjorde ikke noget. - Vi vidste ikke, hun var bortført.
Hun sendte tre videoer. - Det sagde de, hun skulle sige.
- Hvorfor? - Det ved jeg ikke.
Hvad ved du så?
At din gidselvideo allerede har 47.000 afspilninger på You Tube.
Og alle tv-stationerne viser den. Også Al-Jazeera.
Nu må dine bortførere følge deres trusler op med handling.
Jeg har fundet ud af nummeret til den her telefon.
- Hvordan det? - Det er lige meget.
Jeg regnede det ud, og det gjorde du ikke. Hvorfor ikke det?
Fordi jeg ikke gjorde det. Ligesom alle andre ved jeg ikke alting.
- Hvordan får I mig så ud herfra? - Linjen er hacket, som vi troede.
Men vi er tæt på dig. Meget tæt.
Jeg er i nærheden af en moske. Jeg hørte, da de kaldte til bøn.
Godt. Så er vi i det rigtige område.
Er I... tæt på?
Jeg har talt med soldater, som eskorterede jeres konvoj.
- Er de i live? - Ikke dem alle sammen.
Begge tanks blev ramt af bomber. Resten blev fanget i geværild.
Hvad helvede skete der derude?
Paul? - Vent.
Paul?
INGEN DÆKNING
Kom nu.
Hallo?
- Hallo? - Er det Paul Conroy?
- Ja, det er mig. Hvem er du? - Alan Davenport her.
- Jeg er personalechef i CRT. - Ja, jeg lagde en besked.
Jeg har talt med Rebecca Browning i udenrigsministeriet.
Hvordan er din situation?
Der var en eksplosion eller noget. Det vælter ind med sand.
- Her er fyldt op om en halv time. - Prøv at bevare roen.
- Hvem har du talt med, Paul? - Bortføreren og Dan Brenner.
Okay, jeg er med. Og hvad med medierne?
Har du talt med medierne?
- Nej. - Sådan skal det fortsætte.
- Vi må lægge låg på situationen. - Situationen er i en kiste!
Der er låg på! Hjælp mig! Hvad gør I for at hjælpe mig?
Jeg ved, du er ophidset, men de er meget tæt på at finde dig.
- Forhåbentlig går der ikke lang tid. - Gudskelov.
Ja, gudskelov.
Jeg vil lige optage det her.
Øjeblik.
Dette er Alan Davenport, personalechef for CRT.
Det er den 23. oktober 2006.
Jeg taler med Paul Conroy.
Er du klar over, at jeg optager samtalen?
- Hvad? - Svar venligst.
- Pis. - Hr. Conroy?
Har jeg tilladelse til at optage samtalen?
- Hvorfor har du brug for det? - Svar ja eller nej, tak.
- Ja, okay. - Hvornår blev du ansat i CRT?
For ni måneder siden. Hvorfor nu det?
- Her står 4. januar. Passer det? - Hvad? Det er sindssygt, det her.
- Passer datoen? - Ja.
Og blev du underrettet om farerne ved det arbejde, du skulle udføre?
Da I sagde, at alle lastbilerne ville være pansrede og have skudsikre ruder?
Da I sagde, at her ville være sikrere end nogensinde før?
Svar venligst ja eller nej.
Ja.
Fik du, og underskrev du en ansættelseskontrakt, -
- som beskrev forholdene omkring din ansættelse?
- Jeg skrev under på en masse. - Ja eller nej?
Ja, jeg skrev under på en kontrakt.
Er det korrekt, at du blev taget som gidsel for to timer siden?
Ja, det beskriver situationen, pikfjæs. Hvad skal det her til for?
Vores juridiske afdeling siger, medarbejderne skal erklære, -
- at de forstår grunden til, at de bliver tvangsmæssigt fritstillet.
Du har officielt været fritstillet siden i morges.
Vent lige... Hvad?
Vi er blevet gjort opmærksomme på, at du stod i forhold til en kollega.
- Pamela Lutti. - Nej. Nej, nej.
I din kontrakt er der en klausul, hvor der klart står, -
- at ethvert forhold, om det så er romantisk eller seksuelt, -
- som ikke accepteres af CRT's ledere, er fyringsgrund.
- Vi var bare venner. - Der står noget andet her.
Vi skal informere dig om, at siden du formelt set ikke var ansat, -
- da du blev bortført, kan vi ikke holdes ansvarlige -
- for skadevirkninger efterlods.
Det gælder altså denne situation og enhver konsekvens heraf.
Hvad med forsikringspengene? Dem vil min familie få brug for.
Da du var i live, da du blev fyret...
Det her må I ikke gøre...
- Forstår du... ? - Det her må I ikke gøre.
Forstår du alt, jeg har forklaret dig?
Hr. Conroy?
Du er en led sæk lort.
Det afslutter vores samtale med Paul Conroy. Jeg slukker optageren.
Det er jeres skyld, jeg er her.
Jeg beklager.
Tag telefonen. Tag den.
Kom nu. Tag den telefon.
- Paul, er det dig? - De er døde.
- Hvordan ved du det? - Det gør jeg bare.
Tre F-16-fly jævnede dele af byen med jorden.
Ja, jeg ved det godt.
Det var en sjov oplevelse.
Vidste de, jeg var her?
Ja.
Var de ligeglade?
Dem, der bortførte mig.
Hvis de er døde, -
- kan de ikke fortælle jer, hvor jeg er.
Vi kan stadig prøve at spore dit signal.
- Det har I allerede prøvet. - Vi kan prøve igen.
- Det er forbi, ikke? - Nej.
Jo.
Hvad skal jeg gøre?
Det ved jeg ikke.
Det er underligt.
Hvad er underligt?
At vide det.
Jeg ville ønske, det kunne være endt anderledes, Paul.
Ja.
Det ville jeg også.
Mit navn er Paul Steven Conroy.
Personnummer 048-32-1198. Født 20/3-1976.
Denne video er mit testamente.
Til min kone Linda Conroy efterlader jeg min opsparing på 700 dollar.
Og hvad end der er tilbage af min årsydelse.
Til min søn Shane Conroy...
Jeg ved ikke.
Mit tøj.
Du får mit tøj, som du engang vil kunne passe.
Men ikke det her.
Jeg har ikke rigtigt...
Jeg ville ønske, jeg havde noget mere til dig.
Måske hvis jeg havde været baseballspiller eller yuppie.
Så ville jeg have haft noget mere.
Men du kan blive lige, hvad du vil.
Lov mig, at du passer godt på din mor, når du bliver ældre.
Og... jeg ved ikke...
Og at du altid vil prøve at gøre det rigtige.
Jeg elsker dig rigtig højt, Shane.
Måske har jeg ikke sagt det nok. Måske har jeg. Det ved jeg ikke.
Det betyder nok, at jeg ikke har sagt det nok.
Undskyld, Linda, jeg skulle have lyttet til dig.
Du er ikke død.
- Hallo? Hallo? - Hvor er penge?
- Jeg ved ikke, hvor de er. - Løgner!
- Jeg lyver ikke. Jeg sværger. - Gør du?
- Jeg taler sandt. - Fra ambassaden. Skaf penge nu.
Jeg har brug for mere tid.
- Ikke mere tid. - Det vælter ind med sand.
Lad mig komme ud, og så skaffer jeg dig pengene.
Lad blodet flyde. Lad blodet flyde, og så giver de penge.
- Skær finger af. Send video. - Nej, det vil jeg ikke.
Nej, det vil jeg ikke.
Luk mig ud, og så skærer jeg hånden af.
- Du har kone. - Ja, og en søn.
Og jeg vil gerne se dem igen, hr.
Hr.? - Det siger jeg af respekt for dig.
North Walnut Street 243. Hastings, Michigan, USA.
Det er min... Hvorfor sagde du det?
Lad blodet flyde, ellers flyder det fra dem.
Nej. Du kan ikke få ram på dem.
- Ikke? - Nej. I er kriminelle bønder.
- I ved ikke, hvor Michigan ligger. - Detroit. Ann Arbor.
Du har kigget på et kort.
Dit blod eller deres blod. Send video inden fem minutter.
Hej, det er Linda. Læg en besked og hav en god dag.
Linda, du og Shane skal tage væk, okay? I må ikke tage hjem.
Tag hvor som helst hen. De ved, hvor vi bor.
Tag på politistationen. I må ikke tage hjem.
Åh gud.
Det er Daniel Brenner. Læg en besked.
Brenner, han er stadig i live!
Han har lige ringet til mig. Han er stadig i live.
De kan ikke få fat i dem.
Det kan ikke lade sig gøre.
De kan ikke finde dem.
Mit navn er Pamela Lutti.
Jeg er kantinedame på F.O. B. Anaconda. Jeg er ansat hos CRT.
Mine bortføreres krav er ikke blevet imødekommet.
Vil I ikke nok lade være?
- Skynd jer! - Hurtigere!
Tilbage! Flyt jer!
- Send en lægehelikopter! - Civilisten er fundet!
Er du okay? Sig noget. Er du okay?
- Ja? - Paul, det er Brenner.
- Er du der, Paul? - Ja.
Vi henter dig nu. Vi ved, hvor du er.
- Er I på vej? - Vi er der næsten.
- Hvor ved du det fra? - Vi har fanget en oprører.
Han vidste, hvor en amerikaner var begravet.
Han ville vise os, hvor det var.
- Er I på vej? - Vi er der næsten.
I skal skynde jer.
Sandet...
Om tre minutter er det overstået. Det lover jeg.
- Jeg tror på dig. - Tre minutter.
Tak. Jeg må lægge på nu.
Nej, vent, Paul!
- Linda. Linda? - Paul, er det dig?
Sig, det er dig.
Åh gud, Paul, hvad har de gjort ved dig? Sig, du er okay.
- Jeg er okay. - Jeg har lige set det i tv.
- Min telefon var slukket. - De er på vej hen til mig.
- Jeg klarer den. - Åh, gudskelov.
- De er på vej. - Jeg troede, jeg skulle miste dig.
- Jeg elsker dig så højt. - Jeg elsker dig så højt.
Undskyld. Jeg skulle have lyttet til dig.
Det er lige meget. Du skal bare komme hjem.
- Jeg kommer hjem. - Du skal love det.
- Jeg sværger, jeg kommer hjem. - Jeg elsker dig.
De er her. Jeg er nødt til at lægge på.
- Ring til mig. - Det lover jeg. Jeg elsker dig.
- Lov det igen. - Jeg sværger.
Flyt jer! Flyt jer!
Paul, vi er her.
- Kisten er næsten helt fuld. - Hold ud. Vi er der snart!
Er I tæt på? Er I tæt på?
Jeg kan ikke høre jer!
Hvor er I?
Vi kan se kisten!
Luk den op! Luk den op!
- Kom nul Hurtigere! - Skynd jer! Skynd jer!
Skynd jer!
Åh gud.
- Åh gud. Jeg er så ked af det, Paul. - Hvad er der?
Det er Mark White.
Han førte os hen til Mark White.
Jeg er så ked af det. Jeg er ked af det.
Jeg er ked af det, Paul. Jeg er så ked af det.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2010