Hjelp! Hjelp!
Hjep!
Okay, hva var det?
Hva er nummeret? Hva er nummeret?
1 ... 2 ... 3 ...
Hvor er det?
- Alarmsentralen, vennligst vent. - Nei! Vent!
- Alarmsentralen. - Jeg er begravd. Hjelp meg.
Jeg får ikke puste. Jeg er begravd i en kiste. Hjelp.
- Hva er navnet? - Paul Conroy.
Kan du si meg hvor du er?
Jeg vet ikke. Jeg ligger i en kiste. Hjelp meg. Jeg er redd.
- Du ligger i en kiste? - Ja.
- En trekiste. - Er du på begravelsesbyrå?
- Nei. Jeg vet ikke. Nei. - Hvordan fikk du ringt hit?
Hvordan fikk du ringt hit?
Det lå en mobiltelefon i kisten.
- Ringer du fra mobilen din? - Ja.
Det er ikke min, men ja.
Var det en telefon i kisten da du la deg nedi?
Ja. Hva? Jeg la meg ikke nedi.
- Hvordan har du endt der da? - Jeg ble lagt nedi her.
- Vær så snill, hjelp meg! - Og kisten er blitt gravd ned?
Ja. Jeg er lastebilsjåfør. Jeg er amerikaner.
- Jeg får ikke puste. - Vet du hvor du er?
- Det har jeg sagt. Et sted i Irak. - Irak?
Ja. Jeg er lastebilsjåfør. Jeg arbeider for CRT.
- Er du soldat? - Nei. Jeg er lastebilsjåfør.
Jeg er sivil medarbeider. Vi ble angrepet i Baquba.
De skjøt alle sammen.
- Hvem skjøt de? - Alle de andre sjåførene.
- Og du sier det skjedde i Irak? - Ja, vær så snill, hør på meg.
De ga meg et sikkerhetsnummer, og jeg vet ikke hvor det er.
Mr Conroy, vi er alarmsentralen i Youngstown, Ohio.
- Ohio? - Hvordan fikk du tak i oss?
- Jeg setter deg over til politiet. - Du forstår ikke Glem det.
Ta den, ta den, ta den.
Ta den nå.
Du ringte familien Conroy. Vi er ikke hjemme.
Legg beskjed etter pipetonen.
Linda, skatt, det er meg. Du må kontakte militæret.
Med en gang. Pentagon.
Si vi ble angrepet i Diyala- provinsen. De må finne meg.
Okay? Skatt, du må få dem til å finne meg.
Hei, det er Linda. Legg igjen beskjed og ha det bra.
Linda, du må ringe meg med en gang.
Dette er et nødstilfelle. Ring nummeret du ser på skjermen.
Jeg vet ikke hva faen som foregår.
Jeg er begravd i en kiste.
Jeg får ikke puste her.
Ring meg så fort du kan. Vær så snill, skatt.
- Hvilken by og delstat? - Der hvor FBI ligger.
Er det en bestemt by du vil ringe til?
Hvor som helst. Bare jeg får tak i FBI.
Jeg har FBI-kontorer i Boston, Chicago, New York, Philadelphia
- Hvor som helst. Bare sett meg over! - Det kan jeg dessverre ikke.
Chicago! Okay?
Det er ingen grunn til å være uhøflig. Her er nummeret.
Nummeret du ba om, er.
312.
421.
6700.
Du kan bli satt over for 25 cent ved å trykke "1
FBI Chicago, agent Harris.
- Er det FBI? - Ja.
Jeg ringer fra Irak. Jeg er begravd i ørkenen.
Når var du i Irak?
Jeg er her nå. Jeg er sjåfør for CRT.
- Jeg har vært her i ni måneder. - Hva er navnet?
Paul Conroy.
Paul Conroy. Okay, Paul, forklar meg hva som foregår.
Okay, okay-
Jeg kjørte i en konvoi.
Vi kjørte med kjøkkenutstyr til et forsamlingshus.
Så var det noen unger som begynte å kaste stein.
Og så gikk en veikantbombe av og knuste en av lastebilene.
Og så kom det noen menn og skjøt alle de andre på stedet.
- Var du under beskyting? - Jeg vet ikke.
Jeg var bakerst i konvoien.
Jeg ble truffet i hodet av en av steinene -
- og ble slått ut.
Og da jeg våknet opp, lå jeg i denne kisten.
- Hvem la deg i kisten? - De som overfalt oss, vel.
- Ungene? - Nei, de kastet stein.
Mennene. lrakerne. Jeg vet da faen ikke.
De bare dukket opp og skjøt etter oss.
- Jeg trodde de ikke skjøt på deg. - Nei, de skjøt de andre!
- Du må slutte å skrike sånn. - Du hører ikke etter!
Du må hjelpe meg!
Kan du spore samtalen min? Med GPS eller noe?
Hvorfor skjøt de ikke deg?
Jeg aner ikke. De gjorde det bare ikke.
Hva er personnummeret ditt, Paul?
Hvordan det? Hvordan det?
Hva har nå det å si? Jeg er begravd midt i en ørken!
Jeg er amerikansk statsborger. Bare send noen ut etter meg!
- Kom igjen! - Aner du hvor...?
Vent litt. Jeg kan ikke høre deg.
Vent litt. Jeg kan ikke
Faen!
Kom igjen
Takk for at du ringte CRT.
Jeg må snakke med noen. Det er et nødstilfelle.
- Hvem er det? - Mitt navn er Paul Conroy.
Jeg er sjåfør hos dere. Konvoien min ble angrepet.
- Ring sikkerhetsnummeret. - Ja, jeg vet det.
- Jeg har det ikke. De tok det. - Hvem tok det?
Jeg vet ikke. irakere, tror jeg.
- Du skal få Davenport - Hvem er det?
- Personalsjefen. Vent litt. - Personal...? Nei! Vent!
Hos CRT arbeider vi med våre kunder for a” finne løsninger -
- på problemer de måtte ha i en ekspanderende, global økonomi.
Du har ringt Alan Davenport, personalsjef hos CRT.
Legg igjen navn og nummer, så ringer jeg tilbake.
Det er Paul Conroy fra Hastings, Michigan. Jeg er sjåfør for CRT.
Konvoien min ble angrepet av terrorister eller opprørere.
Jeg vet ikke hvem det var. Jeg er begravd i en kiste under jorda.
Jeg trenger hjelp. Kan dere hjelpe meg, vær så snill?
Jeg tror jeg er i Baquba.
Kan dere sende hjelp? Jeg får ikke luft.
Jeg får ikke luft. Jeg vet ikke hvem ellers jeg skal ringe.
HJE...
HJELP?
Kom igjen.
Hallo? Er det noen der?
Hallo?
- Hallo? - Få puste eller ikke, amerikaner?
- Det forsto jeg ikke. Hvem er det? - Får amerikaneren puste?
- Nei. Få meg ut herfra. - Ut?
Ja, få meg ut herfra. Hjelp meg.
- Soldat. - Nei, jeg er lastebilsjåfør. Ansatt.
- Ansatt? - Ja. Bare ansatt. ikke soldat.
- Blackwater: - Nei, jeg er bare sjåfør.
- Du er amerikaner. - Ja.
Da er du soldat.
Nei, det er jeg ikke.
Jeg er her uten våpen, men dere skjøt på oss.
I hodet og halsen, så dere ikke lyver mer.
- Jeg lyver ikke. Vi var sjåfører. - Hva kjører dere?
Lastebiler. Vi kjører forsyninger.
Jeg er ikke soldat. sjåfør.
- Fem millioner penger. - Hva?
Fem millioner penger i kveld kl. ni, ellers blir du liggende.
- Fem millioner? Fra hvem? - Familien din.
De har ikke fem millioner. Da hadde jeg ikke vært her.
Fra ambassaden.
Jeg vet ikke Ja, fra ambassaden.
Hvis du slipper meg ut, betaler de.
Klokken ni. Fem millioner penger.
Hva er nummeret ditt?
- Hvilken by og delstat? - Hastings, Michigan. Donna Mitchell.
Det er to. En på Federal Road og en på Ardmore Avenue.
Ardmore Avenue, tror jeg.
Faen. Få henne.
- På Ardmore? - Ja.
Her kommer nummeret.
Nummeret du ba om er. 269.
148.
1998.
Kom igjen.
Hvor er alle sammen?
- Hallo? - Donna, det er Paul.
Hei, hvordan går det? - Jeg må snakke med Linda.
Hun tar ikke telefonen. Jeg blir holdt som gissel
Lurte deg! Jeg er ikke hjemme, men legg igjen beskjed.
Jeg må snakke med Linda. Det er et nødstilfelle. Be henne ringe.
Bruk nummervisning, og få henne til å ringe meg.
Paul? Hva vil du?
- Vet du hvor Linda er? - Ring henne på mobilen.
Sitter du ved computeren? Du må slå opp Utenriksdepartementet.
- Jeg er på vei ut for a” handle. - Vær så snill?
- Er alt i orden? - Nei. Slå det opp nå.
- Ikke skrik til meg. - Gi meg det nummeret!
Gi meg det nummeret, for helvete!
Jævla teite sugge!
Faen ta deg, megge! Faen ta deg!
- Hva? - Beklager at jeg skrek til deg.
Det skulle jeg ikke ha gjort. Men jeg må ha det nummeret.
- Hvis ikke jeg får det, dør jeg. - Hva?
Jeg har ikke tid til å forklare.
Vent.
Okay. Utenriksdepartementet.
Det er 202.
1344750.
- 4750? - Ja.
Okay, faen ta deg.
Utenriksdepartementet.
Jeg er amerikaner i Irak, og ble tatt som gissel.
- Hvor ringer du fra? - Fra Irak. Jeg er sjåfør for CRT.
Jeg er tatt som gissel.
- Er bortførerne der"? - Nei, jeg er begravd.
I en gammel trekiste.
- Har du prøvd a” få tak i hæren? - Jeg fikk et sikkerhetsnummer.
- De tok det. - Gisseltakerne?
- Vent. La meg sette deg over. - Nei!
- Rebecca Browning. - Hallo?
- Jeg er blitt informert - Tiden går, dere setter meg på vent.
- Beklager. - Hjelp meg.
- Jeg har noen spørsmål, mr Conroy. - Du kødder faen meg.
Vent litt.
- Hvor har du navnet mitt fra? - Unnskyld?
Jeg har ikke gitt deg eller han andre navnet mitt.
Hva er det som skjer?
Vi fikk en samtale fra CRT, der du la igjen beskjed.
Hva har dere gjort for å få meg ut?
Vi kan ikke gjøre stort fra Washington.
- Skal jeg bare råtne nedi her? - Nei.
- Fortell hvor dere ble angrepet. - l Baquba. Diyala-provinsen.
- Har du snakket med bortføreren? - Han vil ha fem millioner.
- Og ellers? - Ellers drar vi i tivoli.
- Hva faen tror du? - Vi gjør alt vi kan.
Vil dere betale?
- Nei. - Hvorfor ikke?
Vi forhandler av prinsipp aldri med terrorister.
Du sitter på kontor, så det er lett å si. Du ligger ikke i en kiste.
- Jeg forstår at du er frustrert - Frustrert? Jeg dør, for faen!
Forstår du det?
- Hallo? - Jeg er her.
Så fortell meg hvordan dere vil redde meg.
- Hva er nummeret på telefonen? - Kan dere ikke se det?
Nei, det står hemmelig nummer. Husker du et telefonnummer?
- Jeg har en blyant. - Sa” skriv ned dette.
Øyeblikk. Okay.
- Kom igjen. - 401.
195.
- 5453. - Hvem er det?
Det er Dan Brenner. Han leder gisselgruppen i Irak.
- Gisselgruppen? - De tar seg av slike hendelser.
- Hendelser? Herlig navn på det. - Fikk du nummeret?
- Vent, sa” setter jeg deg over. - Hva med media?
Nei, du må ikke kontakte media. Det gjør alt verre.
Dere vil bare redde deres eget skinn.
Man leter ikke etter noe man ikke vet er vekk.
Vi har ikke mye tid, Paul. Du må snakke med Dan Brenner.
Okay.-
Jeg setter deg over.
- Brenner. - Dan Brenner?
- Er det Paul Conroy? - Ja, det er meg.
Jeg er blitt informert og vi er i gang med å få deg ut.
- Å, gudskjelov. - Vi har til klokken ni, hva?
Det er ikke lenge til. Begravde de deg i bakken?
- Ja. l en gammel trekiste. - Okay.
Siden du har mobildekning, er du ikke gravd dypt ned.
Hvor mye batteri er det på mobilen?
- Litt under halvparten. - Spar på batteriet.
Vi finner deg lettest ved å spore telefonen.
- Er den satt på ringetone? - Den vibrerer.
Trykk på stjernen, så den bruker ringetone. Det sparer strøm.
- Hva med Zippoen min? - Har du en lighter?
- Bruk den. Se etter merker - Bruker den ikke alt oksygenet?
- Det skal du ikke tenke på nå. - Det er virkelig mørkt her.
Prøv å finne noe som viser hvor kisten er laget.
- Dere må skynde dere. - Vi arbeider sa” for? vi kan.
- Vet du om flere overlevde? - Fra konvoien?
Det vet vi ikke akkurat nå.
Jeg ville bare forsørge familien. Jeg visste ikke det var sånn.
Det visste nok ikke noen av oss.
- Nå ringer han. Hva skal jeg gjøre? - Gi meg nummeret hans.
- Men han ringer jo nå. - Gi meg nummeret først.
Ta den telefonen.
Hallo?
To timer, fire minutter.
- Jeg trenger mer tid. - Har du snakket med ambassaden?
De sier de ikke vil gi deg pengene.
- Ikke betale? - De forhandler ikke med terrorister.
Terrorister? Er jeg terrorist?
- Ja, det er du, din drittsekk. - Du er redd, sa” jeg er terrorist?
- Hva har jeg gjort deg? - Gjort?
Det er bare en jobb. Jeg kom bare for å tjene penger.
Jeg hadde jobb til dere kom. Nå har familien min ingenting.
- Det er ikke min skyld. - 9/11 var ikke min skyld.
- Saddam var ikke min skyld. - Jeg er her for å arbeide.
. - For å gjenoppbygge. - Gjenoppbygge det dere ødela.
Gi deg. Jeg er bare en vanlig fyr. Jeg er bare lastebilsjåfør.
Jeg bestemmer ikke noe. Jeg vil bare hjem.
Hallo?
- Du skal lage en gisselvideo. - Ja, hvis du slipper meg ut.
- Du skal lage videoen nå. - Hvordan?
Bruk telefonen. Les opp lappen ved foten din.
- Jeg kan ikke finne den. - Ved foten. Les opp lappen.
Hvis jeg lager videoen, slipper du meg fri da?
- Bare hvis vi får pengene. - Ingen gir fem millioner for meg.
- Mindre, da. En million penger. - Slipper du meg fri hvis de betaler?
En million penger.
Takk for at du ringte familien Conroy. Vi er ikke hjemme.
Legg beskjed etter pipetonen.
Det er ingen Kontakt nå. Vennligst prøv igjen.
Faen.
- Paul? - Her er nummeret hans.
- Javel kjør. - Vent litt.
Det er 07902
24921.
Hvis de ikke bruker en hacket telefonlinje, -
- kan vi spore hvor han ringer fra på få minutter.
- Kan dere spore signalet mitt? - Det har vi problemer med.
Det er en egyptisk nødlinje.
Hva betyr det?
- At det ikke blir lett. - Jeg skal lage en gisselvideo.
- Nei. Trekk det ut lengst mulig. - Jeg lager den hvis det redder meg.
Vi trenger ikke at Al-Jazeera får det.
- Vi? - Ja, dette må ikke utvikle seg.
- Bryr dere dere ikke om meg? - Jo, Paul.
- Det er derfor vi er her. - Nei, dere blåser i oss.
Åtte av mine venner er drept her. Seks av dem i dag.
- Hør her, Paul. - Vi har ingen våpen eller panser.
- Fordi dere ikke er soldater. - Si det til de som bortførte meg.
Si det til de som skjøt vennene mine.
- Vi gjør vårt beste. - Nei, det gjør dere ikke.
Jeg har vært her i ni måneder. Dere bryr dere bare om politikk.
Hvis jeg var diplomat eller gisselgruppeleder, -
- eller hva du nå er, så ville jeg vært fri nå.
Men jeg skal bare ti stille og dø.
- Hold fokus nå, Paul. - Faen ta deg, Dan.
Å finne deg er vår topprioritet. Vi arbeider like hardt -
- som hvis du var general, sa" ikke ødsle luft på a” klage.
- Er du såret, Paul? - Nei. Hvem er de? Gisseltakerne?
De er bare folk. Ikke annerledes enn deg og meg.
- Jeg er ikke terrorist. - Det er ikke de heller.
Hvis du sultet, -
- eller hvis det var din familie, hva ville du gjort for dem?
- Jeg ville ikke drept noen. - Hvordan kan du vite det?
- Hva har det å si? - De er desperate kriminelle.
De er bare interessert i pengene.
Så betal dem, da.
Hvis det var et alternativ, ville jeg gjort det med en gang.
- Hvor mange andre har det vært? - Siden jeg kom hit?
Dusinvis. Journalister, sivilt ansatte, soldater.
Det er en av de få fungerende forretningsmodellene her.
Hvor mange har dere reddet?
- Hvor mange? - Ikke mange.
- Fortell hva de heter. - Nei.
- Bare en av dem. - Hvem?
Få meg til å tro på at gislene betyr noe for deg.
- Mark White. - Hvem er han?
En fyr fra New Hampshire. 26-årig legestudent.
Han kom hit for å hjelpe de lokale legene.
Hva skjedde med ham?
- Han ble tatt av opprørere. - Når?
For ca tre uker siden.
- Du husker navnet hans. - Jeg husker navnet på alle.
- Er han ...? Ble han...? - Ja. Ja, han er i live.
- Hvor er han nå? - Hjemme.
Han er sikkert glad for å studere igjen.
- Jeg vil ut herfra. - Vi fant ham. Vi finner deg også.
- Hvordan? - Nummeret ga oss et spor.
- Gjorde det? - Vi har sendt ut en avdeling.
Det var fint. Det føles godt.
Hva skal jeg gjøre i mellomtiden?
Prøv å slappe av.
Jo mer opphisset du er, jo mer luft bruker du opp.
Okay. Jeg vet det.
Jeg lider av angst. Jeg tar tabletter mot det.
- Har du dem der? - Ja.
Fint. Ta dem. Du må spare på oksygenet.
- Har du lighteren på ennå? - Nei, ikke nå mer.
- Jeg er kvalm. - Du må roe deg ned.
Og du må spare på batteriet.
Vi Venter etterretninger om ti minutter.
- Ring meg da. Hold ut, Paul. - Jeg prøver.
- Hva? - Har du laget video?
- Slipp meg ut, så lager jeg den. - Du lager video nå.
- Lag video nå. - Jeg kan ikke lese lappen.
Lag video nå!
Kom igjen. Kom igjen.
Kom igjen. Kom igjen. Kom igjen.
Faen.
Mountain View pleiehjem.
Jeg vil snakke med Maryanne Conroy.
Okay. Jeg tar den trådløse telefonen med til henne.
E t øyeblikk.
Mrs Conroy, det er telefon, vennen. Ta denne telefon.
- Hallo? - Mor, det er Paul.
- Hvem? - Det er din sønn, Paul.
- Har jeg en sønn? - Det er greit. Hvordan har du det?
- Jeg har det fint. - Det er bra.
- Hvem er du? - Det er din sønn, mor. Paulie.
- Paulie? - Ja.
Kan du huske vi bodde på Colfax Street?
- Paulie? - Ja. Riktig.
- Er det Paulie? - Ja, det er Paulie.
- Hvordan går det på pleiehjemmet? - Det går fint.
Din far og jeg har spilt kort hver kveld.
Jeg tror ikke far er der med deg, mor.
Hvordan har du det, skatt?
Ikke så bra.
Dette er kanskje siste gang vi snakker sammen.
Det er fint, skatt.
Fikk du blomstene jeg sendte deg for et par måneder siden?
- Blomster? - Ja. Jeg sendte deg
Glem det.
Jeg stikker nå, okay? Jeg ville bare snakke med deg.
Jeg elsker deg, mor.
Elsker du meg også?
Ja, skatt. Din far og jeg har spilt kort hver kveld.
Fint, mor. Hils far.
- Video? - ikke gjør henne noe.
- Ikke skyt henne. - Skaff penger. USA-millioner.
Jeg skal. Jeg lover. Hun er mor til to.
To? Jeg hadde fem. Bare ett nå. Lag video nå.
- Jeg gir tre sekunder. - Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Okay, jeg lager videoen! Jeg lager videoen!
Jeg er nødt til å legge på for å lage videoen. Er det greit?
Du har tre minutter.
Mitt navn er Paul Conroy. Jeg er amerikansk statsborger.
Jeg er sivil lastebilsjåfør for Crestin, Roland & Thomas.
Jeg blir holdt som gissel i Irak.
Jeg trenger en million dollar innen klokken ni i kveld, -
- ellers vil de la meg dø i den kisten jeg er begravd i.
Jeg har fått vite at hvis pengene kommer
Hvis pengene kommer, får jeg gå.
Ellers vil de la meg dø her.
Dette er en reell trussel, -
- som vil bli fulgt opp av handling.
Helvete
ENGELSK
Jeg har deg.
Jeg har deg, ditt jævla svin.
Jeg har deg.
Visst faen.
Kom igjen. Ta den. Ta den.
Hei, det er Linda. Legg igjen beskjed og ha det bra.
Linda, jeg fant ut hvilket nummer telefonen har.
Jeg har det.
Det er 079242884.
Bruk forsalg for utlandet.
Jeg elsker deg. Ring så snart du får beskjeden.
Faen.
Faen. Kom igjen.
Mitt navn er Pamela Lutti.
Jeg er kantinedame på FOB Anaconda. Jeg er ansatt hos CRT.
Kravene fra de som bortførte meg er ikke oppfylt.
Vær så snill, ikke
Mitt navn er Pamela Lutti. Vær så snill, ikke
Hvis du er begravd i en kiste hvordan fikk du da ringt hit?
Nummeret du ba om, er. 269.
948.
1998.
De er desperate kriminelle. De er bare interessert i pengene.
Hos CRT arbeider vi sammen med våre kunder for a” finne løsninger -
- på problemer de måtte ha i en ekspanderende
Fem millioner penger i kveld kl ni, ellers blir du liggende.
Å finne deg er vår topprioritet. Vi arbeider like hardt -
- som hvis du var general
Takk for at du ringte familien Conroy. Vi er ikke hjemme.
Legg beskjed etter pipetonen.
- Hvorfor faen laget du videoen? - Det er løgn alt sammen.
Hva snakker du om?
- Alt. - Alt hva?
Dere gir jamt faen i oss. Vi betyr ikke noe for dere.
- Vi skal finne deg. - Faen ta deg. Du er barnevakt.
Du holder linja til jeg dør.
- Du må være sterk nå. - De skjøt henne.
- Og dere gjorde ikke noe. - Vi visste ikke hun var bortført.
- Hun sendte tre videoer. - De sa hun skulle si det.
- Hvorfor det? - Jeg vet ikke.
Hva vet du, da?
At gisselvideoen din er 47000 ganger på YouTube alt.
Og alle tv-stasjonene viser den. Al-Jazeera også.
Nå må bortførerne dine følge opp truslene med handling.
Jeg har funnet nummeret til denne telefonen.
- Hvordan da? - Blås i det.
Jeg fant det ut, og ikke du. Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke gjorde. Som alle andre vet jeg ikke alt.
- Hvordan får dere meg ut herfra? - Linjen er hacket, som vi trodde.
Men vi er nær deg. Veldig nær.
Jeg er i nærheten av en moske. Jeg hørte da de kalte til bønn.
Fint. Da er vi i riktig område.
Er dere i nærheten?
Jeg har snakket med soldater, som eskorterte konvoien deres.
- Er de i live? - Ikke alle.
Begge Bradley-tanks ble truffet av veikantbomber.
Resten ble fanget i geværild.
Hva i helvete skjedde der ute?
- Paul? - Vent.
Paul?
INTET SIGNAL
Kom igjen.
Hallo?
- Hallo? Hvem er det? - Er det Paul Conroy?
- Ja, det er meg. Hvem er du? - Alan Davenport her.
- Jeg er personalsjef i CRT. - Ja, jeg la igjen beskjed.
Jeg snakket med Rebecca Browning i Utenriksdepartementet.
Hva er situasjonen din?
Det var en eksplosjon eller noe. Det velter inn sand.
- Snart er det fullt av sand. - Prøv a” være rolig.
- Hvem har du snakket med, Paul? - Bortføreren og Dan Brenner.
Okay, jeg skjønner. Og hva med media?
Jeg vet videoen din er på nettet, men har du snakket med media?
- Nei. - Fortsett med det.
- Vi må legge lokk på situasjonen. - Situasjonen er i en kiste!
Det er lokk på! Hjelp meg! Hva gjør dere for å hjelpe meg?!
Jeg vet du er opphisset, men de er svært nære på å finne deg.
- Jeg håper det ikke tar lang tid. - Gudskjelov.
Ja, gudskjelov.
Jeg skal slå på en opptaker.
Øyeblikk.
Dette er Alan Davenport, personalsjef for CRT.
Det er 23. oktober 2006.
Jeg snakker med Paul Conroy.
Er du klar over at jeg tar opp samtalen?
- Hva? - Vennligst svar på spørsmålet.
- Faen. - Mr Conroy?
Har jeg tillatelse til å ta opp?
- Hvorfor trenger du det? - Svar ja eller nei, takk.
- Ja, greit. - Når ble du ansatt i CRT?
For ni måneder siden. Hvordan det?
- Det står 4. januar. Stemmer det? - Samme det. Dette er galskap.
- Stemmer datoen? - Ja.
Og ble du informert om farene ved arbeidet du skulle utføre?
Da dere sa lastebilene ville ha panser og skuddsikre ruter?
Da dere sa at det ville være sikrere her enn noen gang før?
Vennligst svar ja eller nei.
Ja.
Fikk du og underskrev du en ansettelseskontrakt -
- som beskrev forholdene omkring ansettelsen din?
- Ja, jeg skrev under på masse ting. - Ja eller nei?
Ja, jeg skrev under på en kontrakt.
Er det korrekt at du ble tatt som gissel for to timer siden?
Ja, det beskriver situasjonen, pikktryne. Hva er dette godt for?
Vår juridiske avdeling sier at ansatte må erklære -
- at de forstår grunnen til at de blir tvangsmessig fristilt.
Du har offisielt vært fristilt siden i morges.
Vent litt Hva?
Vi ble gjort oppmerksom på at du sto i forhold til en kollega.
- Pamela Lutti. - Nei. Nei, nei.
I din kontrakt er det en klausul der det klart står -
- at ethvert forhold, romantisk eller seksuelt, -
- som ikke aksepteres av CRTs ledelse, er oppsigelsesgrunn.
- Vi var bare venner. - Det står noe annet her.
Vi må informere deg om at siden du formelt sett ikke var ansatt -
- da du ble bortført, kan vi ikke holdes ansvarlige -
- for skader i ettertid.
Det gjelder altså denne situasjonen og enhver konsekvens av den.
Hva med forsikringspengene? Familien vil trenge dem.
Idet du var i live da du ble sagt opp
ikke gjør dette her
- Forstår du ? - Ikke gjør dette.
Forstår du alt jeg har forklart deg?
Mr Conroy?
Din jævla drittsekk.
Det avslutter samtalen med Paul Conroy. opptaker slås av.
Dere fikk meg hit.
Jeg beklager.
Ta telefonen. Ta den.
Kom igjen. Ta telefonen.
- Paul, er det deg? - De er døde.
- Hvordan vet du det? - Jeg bare vet det.
Tre F-16-fly jevnet deler av byen med jorden for litt siden.
Ja, jeg vet det.
Det var skikkelig gøy.
Visste de at jeg var her?
Ja.
Brydde de seg?
De som bortførte meg.
Hvis de er døde, -
- kan de ikke fortelle dere hvor jeg er.
Vi kan fortsatt prøve å spore signalet ditt.
- Det har dere prøvd alt. - Vi kan prøve igjen.
- Det er over, ikke sant? - Nei.
Jo.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg vet ikke.
Det er rart.
Hva da?
Å vite det.
Jeg skulle ønske det hadde gått annerledes, Paul.
Ja.
Jeg også.
Mitt navn er Paul Steven Conroy.
Personnummer 048-32-1198. Født 2013-1976.
Denne videoen er mitt testamente.
Til min kone Linda Conroy etterlater jeg 700 dollar i banken.
Og det som måtte gjenstå av min annuitet.
Til min sønn Shane Conroy
Jeg vet ikke.
Klærne mine.
Du får klærne mine, som engang vil passe deg.
Men ikke disse.
Jeg har ikke...
Jeg skulle ønske jeg hadde noe mer til deg.
Kanskje hvis jeg hadde vært baseballspiller eller børsmegler.
Da ville jeg hatt mer.
Men du kan bli en av dem, hvis du vil.
Lov meg at du passer godt på mor når du blir større.
Og jeg vet ikke...
Og at du alltid prøver å gjøre det rette.
Jeg er veldig glad i deg, Shane.
Kanskje jeg ikke har sagt det nok. Kanskje jeg har. Jeg vet ikke.
Det betyr nok at jeg ikke har sagt det nok.
Unnskyld, Linda, jeg skulle hørt på deg.
Du er ikke død.
- Hallo? Hallo? - Hvor er penger?
- Jeg vet ikke hvor de er. - Løgner!
- Jeg lyver ikke. Jeg sverger. - Gjør du?
- Jeg snakker sant. - Fra ambassaden. Skaff penger nå.
Jeg kan ikke. Jeg trenger mer tid.
- Ikke mer tid. - Sanden renner inn.
La meg slippe ut, så skaffer jeg deg pengene.
Vis blod. Vis blod, så gir de penger.
- Skjær av finger. Send video. - Nei, jeg vil ikke.
Nei, jeg vil ikke.
Slipp meg ut herfra, så skjærer jeg av hele hånda.
- Du har kone. - Ja, og en sønn.
Og jeg vil se dem igjen. Kan jeg ikke få det, mister?
- Mister? - Det sier jeg av respekt for deg.
North Walnut Street 243. Hastings, Michigan, USA.
Det er Hvorfor sa du det?
Vis blod, ellers viser de det.
Nei. Du får ikke tak i dem.
- Ikke? - Nei. Dere er kriminelle bønder.
- Dere vet ikke hvor Michigan er. - Detroit. Ann Arbor.
Du har sett på et kart.
Ditt blod eller deres blod. Send video innen fem minutter.
Hei, det er Linda. Legg beskjed og ha det bra.
Linda, du og Shane må vekk, okay? Dere må ikke dra hjem.
Dra hvor som helst. De vet hvor vi bor.
Dra på politistasjonen. Dere må ikke dra hjem.
Å gud.
Det er Daniel Brenner. Legg igjen beskjed.
Brenner, han lever ennå!
Han ringte meg nettopp. Han lever ennå.
De kan ikke.
Det kan de ikke.
De kan ikke finne dem.
Mitt navn er Pamela Lutti.
Jeg er kantinedame på FOB Anaconda. Jeg er ansatt hos CRT.
Kravene til de som bortførte meg er ikke oppfylt.
Vær så snill, ikke
- Skynd dere! - Fortere!
Tilbake! Flytt dere!
Luftambulanse!
Er du okay? Si noe. Er du okay?
- Ja? - Paul, det er Brenner.
- Er du der, Paul? - Ja.
Vi henter deg nå. Vi vet hvor du er.
- Er dere på vei? - Vi er nesten fremme.
- Hvordan vet du det? - Vi har fanget en opprører.
Han sa han visste hvor en amerikaner var begravd.
Han ville vise oss hvor det var hvis vi lot ham gå.
- Er dere på vei? - Vi er sa” godt som fremme.
- Dere må skynde dere. - Det gjør vi.
Sanden
Om tre minutter er det over. Det lover jeg.
- Jeg tror deg. - Tre minutter.
Takk. Jeg må legge på nå.
Nei, vent, Paul!
- Linda. Linda? - Paul, er det deg?
Si det er deg.
Å gud, Paul, hva har de gjort med deg? Si du er okay.
- Jeg er okay. - Jeg har nettopp sett det på tv.
- Telefonen min var slått av. - De er på vei til meg.
- Jeg klarer meg. - Å, gudskjelov.
- De er på vei. - Jeg trodde jeg skulle miste deg.
- Jeg elsker deg sa” høyt. - Jeg elsker deg så høyt.
Unnskyld. Jeg skulle ha hørt på deg.
Glem det. Bare kom hjem.
- Jeg kommer hjem. - Du må love det.
- Jeg sverger at jeg kommer hjem. - Jeg elsker deg.
De er her. Jeg må legge på.
- Ring meg. - Det lover jeg. Jeg elsker deg.
- Lov det igjen. - Jeg sverger.
Flytt dere! Flytt dere!
Paul, vi er her.
Skynd dere. Kisten er nesten helt full.
Hold ut. Vi er der snart!
Er dere nær? Er dere nær?
Jeg kan ikke høre dere!
Hvor er dere?
Vi kan se kisten!
Lukk den opp! Lukk den opp!
- Kom igjen! Fortere! - Skynd dere! Skynd dere!
Skynd dere!
Herregud.
Herregud. Jeg beklager, Paul. - Hva er det?
Det er Mark White.
Han førte oss til Mark White.
Jeg beklager. Jeg beklager.
Jeg beklager, Paul. Jeg er så lei for det.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 201 O