Översättning: SSG - SweSUB Group © taureane
www.SweSUB.nu
Genombrottet i den medicinska forskningen kom år 1952.
Läkare kan nu bota de som tidigare var obotbara.
År 1967 passerade den förväntade livslängden 100 år.
Mitt namn är Kathy H.
Jag är 28 år gammal.
Jag har varit vårdare i nio år.
Och jag är bra på mitt jobb.
Mina patienter klarar sig alltid bättre än väntat. De anses aldrig som oroliga.
Även om de är på väg att donera.
Jag försöker inte skryta, men jag är stolt över det vi gör.
Vårdare och donerare har uppnått så mycket.
Men vi är inte maskiner.
I slutändan sliter det ned dig.
Det är nog därför jag ägnar mesta tiden nu åt att inte se framåt-
-utan ser tillbaka, till stugorna och Hailsham.
Och vad som hände med oss där.
Mig, Tommy...
...och Ruth.
När vi är utspridda, fjärran och åtskilda
skingrade är de som sjunger i dag
När vi ser tillbaka och glömt undrar
hur vi var i vårt lärande och lek
De fantastiska dagarna bringar fjärran förtrollning
Dagar av frisk luft i regnet och solen
Hur vi gladdes när vi kämpade och flämtade
Ekon av ett drömland, Hailsham lever vidare
- God morgon, elever. - God morgon, miss Emily.
Det har kommit till min kännedom att tre brända cigaretter har upptäckts.
De var gömda bakom en kruka i blomsterträdgården.
Jag vet att elever ibland har sett vaktmästare och varubud röka cigaretter.
Men jag måste återigen betona att det är mycket, mycket värre-
-för en elev från Hailsham att röka cigaretter än någon annan.
Elever från Hailsham är speciella.
Att hålla er friska. Att hålla er vid god hälsa inuti.
Det är av största vikt. Har jag varit tydlig nog?
Ja, miss Emily.
Jag tror att en dag skulle jag vilja ha fem hästar.
Jag vet inte alla namnen, men jag vill ha fem hästar.
Thunder är bäst. Han skulle vara farlig att rida, så du kan inte rida honom.
Du kan rida...
...Bramble.
Så länge du inte använder piskan på honom.
- Den är fin. - Du får den.
Titta. Vem är det med miss Emily?
- Är det den nya förmyndaren? - Miss Lucy.
Jag tror det.
Vi har inte haft en ny förmyndare på evigheter.
Arthur! Arthur!
Fånga den, Tommy.
Varför hämtade inte Tommy bollen?
- Ursäkta, miss Lucy? - Varför hämtade inte Tommy bollen?
När den studsade över stängslet kunde den inte ha varit långt ifrån honom.
- Stängslet är Hailshams gräns. - Vi går inte utanför gränsen, miss Lucy.
- Det är för farligt. - Farligt?
En pojke bråkade med sina vänner och sprang iväg utanför gränsen.
De hittade honom två dagar senare i skogen, bunden vid ett träd.
- Med händer och fötter avhuggna. - Död.
Och en flicka klättrade över stängslet.
När hon försökte att komma tillbaka, så fick hon inte.
Och sedan svalt hon ihjäl. Där ute. Precis vid grindarna.
- Vem har berättat dessa historier? - Alla känner till dem.
- Hur vet ni att de är sanna? - Naturligtvis är de sanna.
Vem skulle hitta på så hemska historier som de där?
Tommy, vad gör du? Vad är det?
Jag tror att det är en hund. Är det en hund, Tommy?
Nej, ögonen är för små. Jag tror att det är en slags råtta.
- Ja, Tommy ritar en råtta. - Den är inte klar än.
- Du har inte ritat morrhåren. - Väljs den ut för galleriet?
- Det är en elefant. - Barn, tillbaka till arbetet.
Han har sin tröja på sig. Hans favorittröja.
Han misstänker verkligen ingenting.
Det ser ut som ingen vill ha dig, Tommy.
- Vad gör han? - Det är hans eget fel.
Om han hade hållit sig lugn, så skulle de lämnat honom ifred.
- Jag hatar er alla! - Kath...gör det inte!
Du borde inte ha...
Kathy H.
- Vad är det här? - Jag minns inte.
Doktor?
Det är ingenting. Bara ett blåmärke.
Hej.
- Kathy. Kathy H. - Naturligtvis. Kathy H.
Kom in.
Så vad kan jag göra för dig?
Jag undrar vad du sa till Tommy.
- Ute på idrottsplanen. - Jag förstår.
Så vad sa jag?
Jag tror att jag försökte att lugna ner honom. Eftersom han verkade upprörd.
Han förklarade att han ofta blev retad för idrott och konst.
Jag sa att han inte skulle bli upprörd över dessa saker.
De andra barnen retar honom för att få en reaktion.
Det spelar ingen roll om han inte är särskilt bra på idrott eller konst.
Det är inte så viktigt.
Tack.
Kathy.
- Sitter du inte med flickorna? - Jag kollade precis.
Jag är rätt säker på att jag inte sitter med flickorna. Jag sitter med dig.
Jag ville säga...
...att jag är ledsen.
Jag menade inte att slå dig.
Jag menar, jag vill inte slå en flicka.
Men framför allt inte dig.
Ja, det var en olycka, det är allt.
Tommy, ät upp grönsakerna.
Jag ska inte bli så där arg igen.
På grund av vad miss Lucy sa, om att vara kreativ?
- Hur vet du det? - Jag är nyfiken.
Hon kan inte mena att vara kreativ inte är viktigt, kan hon?
Jag menar, ta galleriet? Om att vara kreativ inte är viktigt-
-varför ha ett galleri över huvud taget?
Jag vet inte.
...Genom att böja ryggen, eller kanske med hjälp av en kudde-
-kan kvinnan arrangera sig själv...
Le.
God morgon, frun. Kan jag hjälpa dig?
Jag vill ha en kopp te, med mjölk och socker i.
En kopp te. Visst.
- Tommy. - En kopp te med mjölk och socker i.
Nej, Tommy.
Jag vill höra din egen beställning. Inte bara upprepa den du just hörde.
Vilka andra drycker serverar de på kaféer?
Vatten.
- Kaffe. - Kaffe.
Så, då.
Så, då, en kaffe, tack, med mjölk och socker i.
Tack.
Jag tror att Laura gillar Arthur.
Alla flickor gillar Arthur, eller hur?
Kanske.
- Jag är inte säker på att du gör det. - Han är inte min typ.
Laura och Arthur blir nog först med att ha sex, om Arthur vill-
-så skulle inte Laura stoppa honom. - Du har säkert rätt.
- Tommy har förändrats. - Förändrats hur?
Bara förändrats. Det är allt.
Vad sägs om den här av Madeleine K?
Jag tycker att den visar mer än teknisk förmåga.
Den ger en inblick i barnet. Precis vad Marie-Claude vill ha för galleriet.
Ja, jag håller med.
Sätt dessa två tillsammans.
Madame kommer.
- God morgon, elever. - God morgon, miss Emily.
Det finns flera ordningsfrågor idag.
Den första är att vår gode vän, madame Marie-Claude besöker oss.
Hon kommer som vanligt att noga inspektera era konstverk och poesi-
-och välja de allra bästa verken som ska ingå i hennes galleri.
Vi kommer att visa artighet och få henne att känna sig mycket välkommen.
Den andra ordningsfrågan är en god nyhet för alla elever-
-som flitigt har samlat märken.
Efter studierna i morgon, kommer det att bli en försäljning.
Leveransen anländer på morgonen, och jag blev försäkrad av föraren-
-att lådorna innehåller en jätteskörd.
Är det verkligen en jätteskörd?
Det skulle jag säga. Ja, vännen. Det är en rekordskörd.
Hej.
Köper du inget? Om du har köpt för alla dina märken, kan du få några av mig.
Jag har märken. Jag väntar till rusningen har lagt sig.
Det blir säkert något bra kvar.
Vad är det, Kath?
Hur som helst, det spelar ingen roll om du inte kan hitta något-
-eftersom jag har redan hittat något till dig.
- Ett musikband. - Jag vet inte om den är bra eller inte.
Tack.
Älskling
håll om mig
och aldrig, aldrig
låt mig gå
Älskling
kyss mig
kyss mig och aldrig
aldrig, aldrig
låt mig gå
Problemet är...
...vad ni har fått höra och inte höra.
Det har jag sett medan jag har varit här.
Ni har fått höra men ingen av er förstår egentligen.
Så jag har bestämt att jag ska prata med er på ett sätt som ni förstår.
Vet ni vad som händer med barn när de växer upp?
Nej, det gör ni inte, eftersom ingen av er vet.
De kanske växer upp och blir skådespelare.
Och flyttar till Amerika.
Eller de kanske arbetar i snabbköp.
Eller undervisar i skolor.
De kanske blir idrottare, busskonduktörer eller racerförare.
De kan göra nästan vad som helst.
Men med er vet vi.
Ingen av er kommer att åka till Amerika.
Ingen av er kommer att arbeta i snabbköp.
Ingen av er kommer att göra något utom det som redan har bestämts för er.
Ni kommer att bli vuxna...
...men bara en kort stund.
Innan ni är gamla...
...innan ni ens blir medelålders...
...kommer ni att börja donera era vitala organ.
Det är vad ni skapades för att göra.
Och någon gång runt tredje eller fjärde donationen...
...kommer ert korta liv att vara slut.
Ni måste veta vilka ni är och vad ni är.
Det är det enda sättet ni kommer att leva ett anständigt liv.
Det kommer bara att vara ett tillkännagivande idag.
Miss Lucy, som var förmyndare för fjärde årets elever.
Hon arbetar inte längre på Hailsham.
Hon kommer att ersättas. Under tiden-
-delas hennes klasser mellan miss Geraldine och mig själv.
Det är svårt...
...att fortsätta när man står inför avsiktlig underminering.
Det finns de som försöker att omintetgöra oss.
Och vi är medvetna om att allmänheten inte är för framåttänkande.
Nej, allmänheten är för inrotade tankesätt.
Med värderingar som fortfarande är oprövade.
Men jag tänker inte låta mig tvingas.
Jag låter mig inte tvingas.
Och inte heller Hailsham.
Jag förstod inte varför, efter allt hennes retande-
-att Ruth bestämde att Tommy var den hon gillade mest av alla.
De säger att flickor alltid är elaka mot de pojkar som de gillar.
Så kanske Ruth hade gillat honom hela tiden.
Jag kanske skulle ha retat honom också.
Jag hoppades att de skulle skiljas åt-
-som andra barn- och tonårsromanser på skolan.
Det gjorde de aldrig.
Vi flyttades från Hailsham när vi var 18 år, till olika boenden i landet-
-i väntan på att vi skulle bli gamla nog att börja donera.
Tommy, Ruth och jag skickades till något som kallade stugorna.
Där fick vi veta att några skulle tillåtas att bli vårdare.
Men bortsett från det, lämnades vi att klara oss själva.
Vi fick även göra dagsutflykter till den omgivande landsbygden.
Stugorna var vår första kontakt med dem som inte vuxit upp på Hailsham.
Det fanns folk från White Mansion, Oakhill, Morningdale-
-och andra hem som jag aldrig hört talas om.
Alla verkade klokare och mer världsvana än oss.
Ingen mer än Rodney och Chrissie.
De hade redan varit här i över ett år.
De skulle snart lämna för fullbordancentret.
- Ricky? Vad du pratar om? - Jag kan hjälpa dig.
Han pratar om blå ögon, blont hår och söta smilgropar när han ler.
Och biceps som skulle kunna knäcka valnötter.
- Lägg av, jag såg dig med honom. - Jen och Ricky satt i ett träd-
-och K-Y-S-S-T-E-S. - Det är så inte sant.
Vi var inte i ett träd.
Hej.
Vart ska du?
- Jag tänkte ta en promenad. - Betyder det att du vill vara ensam?
Jag säger inte att jag ska bli vårdare. Men jag skulle vara bra på det.
Laura sa till alla att jag hade sagt att jag nog skulle bli utvald.
- Det är så inte sant. - Så inte sant.
Jag hämtar fler tallrikar.
- Finns det något kvar åt oss? - Jag vet inte.
Kanske inte.
Ruth, varför gör du så där?
Kramar Tommys axel.
- Jag får röra Tommy, får jag inte? - Det är sättet du rör honom.
Du vet vad jag menar. Det är kopierat från tv-showen.
- Det är så inte... - Säg inte "det är så inte sant."
Så gör inte folk i verkliga livet, om du tror det.
- Så vad? Många av oss gör det. - Du menar Chrissie och Rod gör det.
Oh, Kathy!
Så det är vad det handlar om.
Det måste vara hemskt att vara omgiven av alla par.
Jag har aldrig sagt det. Jag tycker bara att det är dumt.
Du kopierar dem, och de kopierar från en tv-show.
Du tycker inte om att Tommy och jag är vänner med Chrissie och Rod.
Medan du knappt pratar med någon.
Nej, du har inte rätt.
"Så" inte rätt?
Tack, mr Keffers.
- Hej, Tommy. - Hej, Kath.
Stå inte bara i dörröppningen. Kom in och delta i det roliga.
Jag visste inte att du gillade den sortens grejer.
- Du får ta dem när jag är klar. - Nej, det är bara sexgrejer.
Jag har nog ändå sett dem redan.
- Vad letar du efter? - Jag tittar bara på snuskiga bilder.
- Vad, bara för njutningen? - Jag antar att man kan säga det, ja.
Om det bara är för njutningen, då gör man inte så.
Du måste titta noggrannt på varje bild. Ingenting händer om du bläddrar så fort.
Hur vet du vad som fungerar för flickor?
Du letar inte efter njutning.
Här, ge dem till Ruth. Se om det ger henne något.
- Hej. - Hej.
Jag antar att du har hört vad Rod och Chrissie har sagt.
Nej, det har jag inte.
Du vet att Rod och Chrissie har funderat på att ansöka om att bli vårdare.
Så de har lärt sig att köra bil. Förra helgen-
-körde de till en stad på Norfolkkusten.
De tror att de såg den här personen.
- Vad då för person? - En dam.
Som arbetar på ett kontor. Och...
Vad är det, Ruth?
Men de tyckte att den här personen var en Möjlig.
- För mig. - Hittade de ditt original?
De är inte säkra, men Rodney sa att likheten var verkligen slående.
- Herregud. Ruth! - Jag vet.
De vill köra mig dit så att jag kan se själv.
- Tommy kommer med, men... - Vill du att jag ska komma med?
Självklart, Ruth.
Så, hur mycket erfarenhet har ni av utsidan?
- Ganska mycket. - Nej, det har vi inte.
Vi gjorde en hel del rollspel på Hailsham.
De räknas inte.
Var inte rädda. Det är egentligen ingen konst.
Vi är inte rädda.
Bra.
Jag tar korv, ägg och pommes frites.
- Korv, ägg och pommes frites, tack. - För mig också, tack.
Jag antar att jag tar samma, då.
Fem korv, ägg och pommes frites. Nåt att dricka?
Fem Coka-Cola, tack.
Det var bra. Det var riktigt bra.
- Vad? - Förlåt.
Vet ni, det är något jag har velat prata med er om.
Problemet är att vid stugorna är det alltid någon som lyssnar.
Så...
Någon sa att vissa tidigare Hailshamelever har lyckats få uppskov.
Tydligen kunde de Hailshameleverna skjuta på sin första donation tre...
...eller till och med fyra år.
Så länge de kvalificerat sig.
Om en pojke och en flicka, var kära i varandra.
Verkligen ordentligt kära och de kunde bevisa det.
Då skulle de få ett par år tillsammans innan de började donera.
Var hörde du om detta?
- När vi var på White Mansion. - Folk gick alltid på om Hailshamparet.
När killen var nära donationen, ansökte han, och allt ordnade sig.
Jag antar att ni känner till det.
Ni är ju från Hailsham, så ni vet hur det fungerar.
Vem går ni till?
Vem ska vi prata med om vi vill ansöka?
Ärligt, jag vet inte vad ni pratar om.
Kom igen.
Förväntar ni er att vi ska tro på det? Alla vet att Hailsham är speciellt.
Så vad är det?
Varför ska ni hålla dessa saker för er själva?
Det fanns massor av berättelser på Hailsham.
Jag tror inte att många av dem visade sig vara sanna.
Det kanske är här nere.
Ja. Där är det.
Gud, det måste vara hon.
Ja, det är hon.
Det är inte hon.
- Jag är inte hon. - Det var verkligen nära, ändå.
Håll käften! Det var inte nära alls.
Jag visste innan att det inte var hon! Det skulle aldrig vara hon.
De gör oss aldrig efter folk som hon.
- Ruth, nej. - Vad? Vi vet det, men säger det inte.
Vi görs efter slödder. knarkare, prostituerade, alkisar och luffare.
Kanske straffångar, så länge de inte är psykopater.
Om ni vill leta efter Möjliga, om ni vill göra det ordentligt...
...leta i rännstenen.
Det är därifrån vi kommer.
- Hej. - Hej.
Vi borde gå tillbaka.
Säg inte åt mig att lugna ner mig!
Du gick till piren och lämnade mig. Du visste att jag var upprörd.
Här ute.
Chrissie och Rod är rätt besatta av det här ryktet, eller hur?
- Om uppskovet? - Ja.
Jag tänkte på det igen i natt.
Om det här ryktet är sant så kan det förklara ett par saker.
- Som vad? - Ja...
...som galleriet, till exempel. Vi tog aldrig reda på vad det var till för.
Bilder, poesi och skulpturer säger något om dig själv.
Det är hela poängen med konst? Det avslöjar din själ.
Ja, så?
Anta att ryktet är sant.
Att det finns en särskild uppgörelse för Hailshamelever, om de är förälskade.
Det måste finnas något sätt att besluta om ett par talar sanning-
-och inte bara ljuger för att skjuta upp sina donationer.
Det är vad galleriet kan vara till för. Där har de allt de behöver veta om oss.
Så om vi säger att vi är kära. Då kan de se in i våra själar.
Då vet de om det är äkta kärlek eller om det bara är en lögn.
Det är en konstig idé, Tommy.
Vad?
Nej, den är inte mer konstig än någon annan idé.
Sa inte miss Lucy, att det inte var viktigt att skapa konst för galleriet?
Men titta vad som hände henne.
Funderar du på att ansöka?
Med Ruth?
Nej. Det skulle inte fungera.
Varför inte?
Eftersom...
...du glömmer att du fick massor av saker till galleriet under åren.
Om jag ansökte så skulle de inte ha något att gå på.
Det är bara rykten och teorier.
Ja, jag vet.
Tommy.
kyss mig
och aldrig, aldrig
aldrig, låt mig gå
lås mitt hjärta
och släng nyckeln
känn min kärlek
Jag vet vad du tror, Kathy.
Jag vet att du tror att du och Tommy skulle ha varit ett mer givet par.
Och du tror att det finns en chans att Tommy och jag skiljs åt en dag.
Och när vi gör det, kanske du får din chans med Tommy.
Chansen att göra rätt den här gången.
Men du förstår saken är den, Kathy.
Även om Tommy gillar dig som en vän, så ser han dig inte på det sättet.
Han berättade om porrtidningarna.
Vi skrattade gott åt det.
Han förstår inte vad du gjorde.
Men jag gjorde det.
Jag sa att jag skulle vara borta bara fem minuter.
Jag vill bli en vårdare.
- Är det dig som jag ansöker hos? - Ja.
Jag sa att jag ansöker.
Jag tar med blanketterna i morgon. Det startar processen.
När Ruth och Tommy faktiskt skiljdes åt hade min vårdarutbildning redan börjat.
Så jag var nästan aldrig vid stugorna.
Jag trodde aldrig att våra liv som hade varit så tätt sammanvävda...
...kunde avslöjas med en sådan hastighet.
Om jag hade vetat, skulle jag kanske ha hållit hårdare fast vid dem.
Och inte låtit dolda strömmar dra oss isär.
Fullbordan, 1994
När jag började arbeta, fanns inte tid att älta Tommy eller Ruth.
Till slut hade så många år gått att jag nog aldrig skulle se dem igen.
Många vårdare låtsas arbeta-
-i väntan på den dagen när de kan sluta och bli givare.
Men för det mesta har det passat mig att vara vårdare.
Jag tycker om att resa runt i hela landet.
Att pendla från center till center, från sjukhus till sjukhus.
Varsågod.
Mörk choklad.
Om du visste hur många affärer jag gick till innan jag hittade dem.
Jag trodde inte att jag fick äta före operationen.
Nej. Men jag får.
Och efter operationen, kan du sluka hela paketet på en gång.
Det verkliga testet av att vara en vårdare-
-är när en donator fullbordar tidigare än väntat.
På den andra eller till och med första donation.
- Kan jag bara få ett par ord? - Okej.
Vem skulle arbeta med Hannah idag? Jag är inte immun mot fullbordan.
Men jag kan leva med det.
Du är Hannahs vårdare, eller hur?
- Hannahs vårdare? - Ja.
Jag är ledsen, det är alltid svårt, men det blev komplikationer.
Du behöver mig för att underteckna befrielsen?
Ska du gå nu?
Vi kan ge dig en säng i kväll om du har långt att köra.
- Jag kan vara hemma om två timmar. - Det är alltid bättre att vakna hemma.
- Är det någon du känner? - Ja.
Vi växte faktiskt upp tillsammans. Hur mår hon?
Var ni nära?
Vi har inte sett varandra på 10 år.
Ruth är inte lika stark som vi hade hoppats, i detta skede.
- Hon har gjort två donationer. - Det har hon.
Kommer hon att fullborda på den tredje?
Jag tror att hon vill fullborda.
Som du vet, när de vill fullborda, brukar de göra det.
Kathy.
Jag har hållit koll på dig under åren.
- Och Tommy också. - Vad har du hört om Tommy?
Han har också gjort sin andra donation, och tydligen klarar han det mycket bra.
Han är tydligen i bättre form än andra efter deras första donation.
Gamle Tommy. Jag är inte förvånad.
Är du förvånad över mig?
Jag antar att jag ser rätt nedbruten ut.
Det är okej. Jag vill nog ändå inte överleva min tredje donation.
- Du hör saker, inte sant? - Vad då för saker?
Du vet.
Att du kanske efter fjärde donationen, även om du tekniskt har fullbordat-
-så är du fortfarande vid medvetande på något sätt.
Och så får du reda på att det finns fler donationer, gott om dem.
Inga fler rehabiliteringscentra. Inga fler vårdare.
Bara att titta och vänta.
Tills de stänger av dig.
Jag tror inte att jag gillar det.
Är dagen slut redan?
Det är lustigt men jag har tänkt på dig varje dag de senaste månaderna.
Hoppats på att jag skulle se dig igen.
Jag var säker på att jag skulle det.
Det verkade omöjligt att jag skulle fullborda utan att se dig en sista gång.
Det är inte sista gången, Ruth.
De erbjöd mig en säng. Jag tänkte ändå övernatta.
Jag har alltid vetat att du skulle vara en bra vårdare.
Dina donerare har en väldig tur.
Jag låg vaken i natt och kom på idén att vi skulle göra en resa tillsammans.
Vart?
Jag tänkte inte på vart, bara en resa.
Fastän...
...jag kom att tänka på en plats när en av pojkarna här pratade om det.
- Det är nära Kingsfields rehabcenter. - Är det båten? Den på stranden?
- Du har också hört om den? - Av en vårdare som arbetade där.
Tror du, om vi kör hela den vägen...
...att vi kan titta in hos Tommy?
Jag sa ju att jag har hållit reda på er.
- Har du träffat honom? - Nej, inte sedan stugorna.
Nej, inte jag heller.
- Hur hittar vi honom? - Han skulle vänta utanför.
Titta, där är han.
Tror du att han känner igen oss genom glaset?
Nej, nej. Vi går inte ut.
- Ruth är i bilen. - Hej!
Hej!
- Hej. - Hej.
- Hur är det? - Det är bra. Titta på ditt hår.
Ja. Mitt hår.
Jag fattar inte riktigt att jag har er båda här.
Känns det att vi är tillbaka igen? Som om ingen tid har gått?
- Nej, det gör det inte. - Nej, inte alls, eller hur?
Det är verkligen konstigt. Men ett bra konstigt, tycker jag.
Hörde ni att Hailsham har stängt?
Jag har hört att de enda skolor som är kvar nu är som hönsfarmer.
Som Morningdale. Men det är säkert en överdrift.
Är du säker på att vi är på rätt väg?
- Den är låst ser det ut som. - Ingen sa något om det.
- Ingen sa något om en låst grind. - Slappna av, Ruth. Det är okej.
Vi kan gå igenom här.
Hallå, kom igen.
Jag undrar om det är så Hailsham ser ut nu.
Hör du någonsin något om eleverna från Hailsham, Kath?
Ja, ibland.
Jag hörde att Amanda fullbordade på sin första donation.
Jag tror att det händer oftare än de berättar för oss.
Ja, det var en kille på min vårdcentral.
Han var alltid jätterädd för att fullborda på sin första donation.
Men det gick bra. Han har precis gått igenom sin tredje nu.
Och han är helt okej.
Det är lustigt, jag tror inte...
Jag hade inte varit en bra vårdare, men jag är nog en ganska bra donator.
Det är väl vad vi är menade att vara?
Jag vill att ni förlåter mig.
- Jag förväntar mig inte det. - Förlåta dig för vad?
För att hålla dig och Tommy isär.
Ni två borde ha varit tillsammans. Jag har alltid vetat det.
Så långt tillbaka som jag kan minnas.
Det var inte bara på grund av rykten om uppskov.
Det var för att jag var svartsjuk.
Ni hade äkta kärlek och inte jag.
Jag ville inte vara den som blev ensam kvar.
Det är det värsta jag någonsin gjort.
Och nu vill jag ställa det till rätta.
- Hur ska du kunna göra det, Ruth? - Jag kan det...
...om ni två får uppskov.
Det är för sent för det, Ruth. Det är dumt att ens tänka på det.
Det är inte för sent. Vänta får ni se.
Jag ville göra den här resan eftersom jag hade något som jag ville ge er.
Det är Madams adress.
Det är henne ni ansöker hos och måste gå och träffa.
Hur fick du den här?
Det var inte lätt. Jag har haft många år på mig att tänka på vad jag gjorde.
Och många år att försöka räkna ut ett sätt att ställa saker till rätta.
Jag började göra dem när vi var vid stugorna.
Dagen efter vi åkte för att hitta Ruths Möjliga. Om jag ansökte om uppskov-
-skulle jag behöva visa dem något.
Och jag har gjort hundratals av dem under åren.
- De är underbara. - Vad? Tycker du?
Ja.
Tack.
Jag har aldrig visat dem för någon förrän nu.
De var min hemlighet.
Precis som du och porrtidningarna.
- Kommer du ihåg det? - Ja.
- Ruth sa att du inte förstod. - Nej, hon förstod inte vad du gjorde.
Hon trodde att du tittade på snuskiga bilder för att ta reda på om sex...
....för att ta reda på vad du hade gått miste om eller något.
Jag visste.
Jag visste att du letade efter ditt original.
Jag brukade ha ett enormt begär efter att ha sex ibland.
Och ibland var begären så starka-
-att jag kunde ha gjort det med vem som helst.
Jag tänkte att det måste säga något om personen jag var gjord efter.
Det är dumt.
Jag trodde att jag skulle hitta henne i tidningarna.
Du vet väl att de begären är naturliga? Alla hade dem. Du vet det nu, eller hur?
"Vi seglade från Basra, dag efter dag, natt efter natt, över havet."
"Vi besökte ö efter ö och land efter land."
"Vi sålde eller bytte våra varor vid varje."
"En dag, efter några veckors segling utan att se land-
-såg vi en grönskande ö i havet."
"De framstod som en av Edens trädgårdar."
"På en gång seglade kaptenen mot detta ljuvliga land."
"Och när ankaret var kastat och stegen sänkt-
-lät han sina passagerare att gå i land."
Sluta inte.
Ruth hade rätt. Rätt gata, rätt dörr, allt.
Vi måste bestämma vilka av mina teckningar vi ska ta.
Kanske sex eller sju av de bästa.
- Du måste hjälpa mig. - Ja, jag vet.
- Så vi åker bara dit. - Ja.
Jag tar ut dig för labbtester, och skriver ut dig för hela dagen.
Vi besöker Madame på vägen tillbaka.
Vi ska göra det.
Jag tyckte att du borde veta.
Ska ni ansöka?
Ja.
Bra.
Madame?
Förlåt.
Vi menade inte att skrämma dig. Vi var på Hailsham.
Jag är Kathy. Det här är Tommy.
Vi är inte här för att ge dig några problem.
- Från Hailsham? - Vi kom bara för att prata med dig.
Och jag tog med lite saker.
Saker som du kanske skulle gilla för ditt galleri.
Kom in.
Var snäll och vänta här.
Titta, det är Hailsham.
Kathy, det är Hailsham.
Det är precis så jag minns det.
Snälla, sitt ner.
Så...
Vi är förälskade. Och det är äkta kärlek. Det kan bevisas.
Kan bevisas. Jag förstår.
Fortsätt.
Vi har hört talas om uppskov.
Och vi har räknat ut syftet med galleriet.
Berätta syftet.
Att använda vår konst från Hailsham för att se in i våra själar...
...som skulle bevisa att vi förtjänade uppskov.
Men problemet är att jag var lite virrig på den tiden.
Jag gjorde ingen konst då.
Så du tog aldrig något av mig. Jag vet att det var mitt fel.
Det är förmodligen alldeles för sent, men jag tog med mig lite saker idag.
En bok med teckningar och...
...andra teckningar här.
Några av dem har jag gjort nyligen...
...och andra...
...gjordes för flera år sedan, så det finns en verklig spridning.
Du har redan en massa grejer av Kath.
- Hon fick in massor till galleriet... - Jag är ledsen.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag kan fortsätta.
Tack, George.
Kathy H och Tommy D.
Jag minns er båda. Kathy, en smart tjej, och så kreativ.
Och Tommy, ett stort hjärta och fruktansvärda raseriutbrott.
Ni måste förstå-
-att Hailsham var den sista platsen som tänkte på det etiska i donationer.
Vi använde er konst för att visa vad ni kunde.
För att visa att donatorbarn var mänskliga.
Men vi gav ett svar på en fråga som ingen frågade.
Om man ber människor att återvända till tider av lung- och bröstcancer...
...skulle de helt enkelt säga nej.
Vi brukade få två, tre par som ni per år.
Inte så många nu för tiden.
Ni är de första på ett bra tag.
För att ansöka om uppskov?
Det finns inga uppskov, Tommy.
Det finns inga uppskov. Och det har aldrig funnits.
Vi hade inte galleriet för att se in i era själar.
Vi hade galleriet för att se om ni hade några själar alls.
Förstår ni?
Ja.
Dina teckningar är mycket bra.
Om du vill så behåller jag dem.
Tack för att du pratade med oss.
Ni stackars varelser.
Jag önskar att jag kunde hjälpa er.
Kan vi stanna en stund? Jag behöver komma ut.
Det har gått två veckor sedan jag förlorade honom.
Jag har fått min kallelse nu.
Min första donation är om en månad.
Jag kommer hit och föreställer mig att det här är platsen-
-där allt som jag har förlorat sedan min barndom är borta.
Jag säger till mig själv, om det var sant...
...och om jag väntar länge nog.
Då skulle en liten figur dyka upp i horisonten över fältet.
Och gradvis bli större tills jag skulle få se att det var Tommy.
Han skulle vinka och kanske ropa.
Jag låter inte fantasin gå längre än så.
Jag kan inte låta den göra det.
Jag påminner mig själv att jag hade tur att ha haft någon tid alls med honom.
Vad jag inte är säker på...
...är om våra liv har varit så olika de människor vi räddar.
Alla fullbordar.
Kanske ingen av oss verkligen förstår vad vi har upplevt...
...eller känner att vi har haft tillräckligt med tid.
Översättning: SSG - SweSUB Group © taureane
www.SweSUB.nu