www.HoundDawgs.org
Utlikne trykket ved 057.
Trykket holdes på 057. Ventilene åpnes.
Gjør klar til å sette inn MRD.
Strålingsmålerne er klare til stråling.
Luka er åpen og fri.
MRD er fjernet. Gjør klar til innsetting.
Unngå full stråling i mer enn ti sekunder.
Ni, åtte, sju, seks, -
- fem, fire, tre, to, én.
MRD på plass.
Steng luka. Vri håndtaket 45 grader til venstre.
Lås det i loddrett stilling for å starte sekvensen.
45 grader til venstre, og så til høyre. Venstre.
Høyre. Du forårsaket en atomulykke og utslettet byen.
Beklager, Jim. Jeg skal klare det når det gjelder.
Det gjelder nå, Matty.
- Skal vi bytte? - Han rekker ikke å lære det.
Hvordan kan du løse matematiske likninger, -
- men du kan ikke forskjell på høyre og venstre?
Det er en slags dyskalkuli i parietallappen.
Vi kan øve én gang til. Nullstill alt.
Vi har holdt på i 72 timer i strekk.
Om to timer gjelder det. Jeg henter mer kaffe.
Kaffe, amfetamin, mer kaffe. Du tar livet av deg selv.
Vi er like ved et topologisk avvik.
- Skal jeg si det i begravelsen din? - Nei, du har taushetsplikt.
Jim Beale, prosjektlogg, første del av eksperimentet.
Mål: å åpne et ormehull i rom - tid - kontinuumet for første gang.
Jeg vil lage hull i universet ved hjelp av MRD.
Et ustabilt, radioaktivt stoff, så vi tar alle forholdsregler.
Mulige farer er alt fra radioaktivt utslipp til at universets kollapser.
Om 47 minutter igangsetter vi første del av sekvensen, -
- hvor vi åpner den ene enden av ormehullet.
Han skulle vært her nå. Han får talen om "Big Bang".
Han vil se fyrverkeri.
Vi bør kunne se en unik partikkel - sekvens fra den andre siden.
Den er så unik at vi vet at vi har sendt den til oss selv.
Så får jeg bevis som jeg kan vise vår investor, Klaus Meisner.
Så vil han gi oss nok MRD til å åpne den andre enden.
Få se hva jeg betaler for.
Så sender vi partikkel - sekvensen tilbake til oss, -
- hvilket beviser at prosjektet har lykkes.
Big Bang. Vår teori er...
Det er ikke ideelt at en investor betyr så mye for et eksperiment.
Men jeg har bare nok MRD til å åpne den ene enden.
- Vi legger nå ut på en reise. - Nok fysikk. Start lysshowet.
Det er et eksperiment i sikkerhet.
Jeg er sikker på at det vil virke.
Utlikne trykket ved 057.
Trykket holdes på 057. Ventilene åpnes.
Luka er åpen og fri. Gjør klar til å sette inn MRD.
MRD er fjernet.
Unngå full stråling i over ti sekunder.
Ni, åtte, sju, seks, -
- fem, fire, tre, to, én.
MRD på plass.
Steng luka. Vri håndtaket 45 grader til venstre.
Lås det i loddrett stilling.
Start sekvensen.
Nå skjer det.
Jim! Jim!
Vi trodde du fikk et anfall.
- Virket det? - Ja, du bet deg ikke i tunga.
- Nei, maskinen? - Den magnetiske kjernen smeltet.
- Hvor er Klaus? - Han gikk mens du var bevistløs.
Du brenner lyset ditt i begge ender. Gå hjem og sov litt.
Jeg solgte huset for å betale deg og Matty.
Kanskje det var sabotasje. Jeg mener det.
Kanskje noen fra framtida kom for å ødelegge prosjektet, -
- fordi det til slutt fører til verdens undergang.
- Det er mulig. - Karer!
Se hva jeg fant.
Det er en eksotisk hybrid av slekten Dahlia.
- Der. Den svarte flekken. - Det kan være en manglende piksel.
- Den beveger seg. - Der er den.
- Der! - Jeg tror det var Matty.
Nei, jeg så noen før jeg besvimte. Det liknet et menneske, ikke Matty.
Det gikk ut hoveddøra.
- Hvor kom du fra? - Hvordan gjorde du det?
- Hvordan kom du deg hit? - I en bil. Hva med deg?
- Du gikk ikke gjennom et ormehull? - Det begynner å føles slik.
- Jeg har nettopp truffet deg. - Det virker som du kjenner meg.
Jeg gjør ikke det.
Du gikk før du så det. Det lyktes.
- Det så ikke slik ut. - Kom inn i laboratoriet.
Du har kastet bort pengene mine, og nå kaster du bort tida mi.
- Jeg kan bevise at det virket. - Jeg har en avtale.
Vi har skrevet historie. Vedkommende vil forstå.
Min kone sitter i restauranten, og hun vil absolutt ikke forstå.
Du og din venninne kan bli med, så kan vi snakke om det.
- Vi har nettopp møttes. - En annen gang, da.
Nei. Vi vil gjerne spise middag med deg og din kone, ikke sant...
- Abby. - Abby.
- Hva er det som skjer, Jim? - Undersøk blomsten.
Jeg spiser middag med Meisner og Abby.
Ok. Hvem er Abby?
Vi har brettet det sammen ved å skape en tunnel, -
- en snarvei mellom to steder som ligger lysår fra hverandre.
Men det krever to åpninger for å reise gjennom et ormehull.
- I kveld åpnet vi den ene enden. - Hvor er den andre enden?
- Vi må gjøre det igjen for å se. - Jeg henger ikke med.
Man trenger en sender og en mottaker.
Som med en telefon kan man ikke ringe uten at det fins to telefoner.
Vi har allerede mottakeren. Vi har fått samtalen.
- Hvor mye? - Jeg ber ikke om penger.
Nei, for hele prosjektet. Forskning, maskinen, alt. Hvor mye?
- Det er ikke til salgs. - Så hva vil du ha?
- En ny ladning MRD. - Og så får jeg ti prosent?
Det er radioaktive isotoper, beriket uran. Slikt som land kriger om.
Ikke når vi kan besvare universets grunnleggende spørsmål.
Men hvordan tjener vi penger på investeringen vår?
Vi snakker ikke om flyvende biler og røntgenbriller, -
- men en æra i vår evolusjon.
Beklager min kjedelige innstilling, men hvordan vil du markedsføre det?
Beklager min kjedelige innstilling.
Vet du hvem som oppfant elektrisiteten?
Selvfølgelig. Thomas Edison.
Det trodde jeg også, til jeg kom over en bok om Nikola Tesla.
Tesla jobbet for å gi alle mennesker gratis og ubegrenset elektrisitet.
Men Edison gjorde alt for å så tvil om ham og ødelegge ryktet hans.
Edison tok patent på en ineffektiv strøm som man måtte betale for.
Tesla ville gjøre verden bedre, -
- og Edison tvang alle til å betale fordi han var misunnelig på ideen.
Jeg har ikke noe på spill her, men jeg ville satset på Jim, -
- for han er Tesla, og Edison var en dust.
Jeg forsyner deg med MRD, men jeg vil eie halvparten av maskinen.
Det går ikke.
Nå er det slik at firmaet mitt er det eneste som produserer MRD.
Så lykke til.
49 prosent og penger til reparasjoner.
- Du får en uke på deg. - Jeg sover ikke før den er ferdig.
Takk. Takk!
Skal vi dele en taxi?
- Var jeg ditt skalkeskjul i kveld? - Hvorfor spør du om det?
Enten kom du med Klaus, eller så kom du gjennom ormehullet.
Jeg kom sammen med Klaus, men jeg drar hjem med deg.
Det kysset kunne kostet meg millioner av dollar.
Ville det vært verdt det?
Det ville kreve mer forskning for å utelukke variablene.
Jeg bor her.
- Vil han ikke ha noe imot det? - Han dro hjem med kona.
- Vil du ha en drink? - Svart kaffe, takk.
- KMC 0 - 14. - Liker du dahliaen min?
Ja, hvor fikk du tak i den?
Beklager, jeg er nødt til å svare.
- Hva er det, Chuck? - Hva gjør du?
- Jeg snakker med deg. - Hva er klokka hos deg?
- 9.45.22... 23. Fortsett. - Når møttes vi første gang?
- Hva er dette for noe? - Bare si det. Det er viktig.
For ti år siden på karaokebaren. Hva er det?
Så vi har kjent hverandre lenge og stoler på hverandre?
Hold deg unna den jenta. Hun vil deg ikke noe godt.
Ikke fortell noen om eksperimentet. Vi har funnet noe virkelig stort.
- Hva gjør du her, Jim? - Dere var ikke i laboratoriet.
- Dra tilbake, så møter vi deg der. - Du sa vi hadde funnet noe.
Hva var det med Abby?
- Hodet mitt holder på å sprenges. - Dropp pillene og få deg litt søvn.
- Hva mente du med Abby? - Jeg henter noen piller.
Nå skjønner jeg det, Chuck. Det stemmer. Det er helt vilt.
- Slutt, Matty! Du gir Jim hodepine. - Det er som tordenvær i hodet mitt.
Hva mente du, da du snakket om...
- Hvor lenge var jeg borte? - Jim, du er våken.
- Du var bevisstløs i 8,5 timer. - Hvorfor vekket dere meg ikke?
Du trenger et minimum av hvile for å kunne fungere ordentlig.
- Legg deg ned igjen... - Jeg trengte bare å sove.
Hvor fikk du den jakka fra?
Har du vurdert forbindelsen mellom anfallene og KMC 0 - 14?
- KMC 0 - 14? - Dahliaens serienummer.
Vi må vente til Chuck kommer tilbake.
Møt meg i laboratoriet. Vi må åpne et nytt ormehull.
Vi må vente på Chuck.
- Har du glemt nøklene? - Bor Abby Ross her?
- Hun er ikke her. - Jim Beale. Jeg er en venn.
- Hei, søvnig. Leter du etter meg? - Er det en mann i leiligheten din?
Du må ha ringt på hos naboen min.
- Jeg må få se på blomsten din. - Stilig. Jeg er en snill pike.
Du kan i det minste gi meg frokost først.
ANROP AVSLUTTET ROSS, ABBY
- Serverer de frokost her? - To morgenspesialer, Mike.
- Hvor fikk du dahliaen din fra? - Den var en gave.
En slik eksotisk plante er en dyr gave.
Jeg fikk den av en som ga meg alt unntatt av tida si.
Tid er vår eneste ekte valuta.
Det å treffe deg var den viktigste delen av eksperimentet.
Er det sant?
Jeg mener at dahliaen din kan være viktig for forskningen min.
- En til, Mike. - Eller kanskje ikke. Det er en teori.
Hvorfor så mye oppstyr om dahliaen min?
- Hvordan kan jeg stole på deg? - Sannheten vil gjøre deg fri.
ID - nummeret matcher den som kom gjennom ormehullet.
- Men det er sikkert en tilfeldighet. - Dere tror ikke på tilfeldigheter.
Jo da. Einstein sa at det var Guds måte å være anonym på.
Så det var et lykketreff at maskinen virket?
Nei, det var meg. Jeg fant på ideen som fikk den til å virke.
- Og hva var det? - Jordas rotasjon.
Det største problemet med å åpne et ormehull, er å skape nok energi.
Ikke ulik den energien en planet skaper når den roterer.
Kraften er der. Jeg behøvde ikke å skape den.
Jeg fant bare en måte å utnytte den på.
Det er som oss to. Energien er der.
Vi må bare finne en måte å utnytte den på.
- Går det bra, Jim? - Chuck. Du fant meg.
Teknologien er kommet langt. Det er vanskelig ikke å bli funnet.
Jeg tror vi sendte denne til oss selv.
Chuck, du hadde rett angående jenta.
Fem, fire, tre, to...
Jim. Trykket er falt til under 029. Vi må avbryte.
Greit. Det er den jævla holderen igjen. Vi må endre effekten.
Det vil ta tid å rekalibrere det. Kan du ikke ta en pause?
- Jeg liker lighteren din. - Ta den. Den er din.
Den mangler gass. Gi meg fyrstikkene.
Så blomsten min er den samme som kom gjennom ormehullet?
Jeg må gjøre noen tester for å være helt sikker.
- Hva er finnerlønnen min? - Hva?
Greit. Jeg kan nøye meg med et sommerfuglkyss.
De er like, Jim. Dna - et er identisk.
KMC 0 - 14. Den første organismen som har reist i tid.
Ja, men i et parallelt univers kan Klaus Meisner Corporation...
- Vent nå litt. Hva sa du? - Et parallelt univers?
Nei. Klaus Meisner Corporation.
KMC 0 - 14. Klaus Meisner Corporation 0 - 14.
De har lisens på eksotiske planter.
Vi må overveie muligheten for at da de to plantene reiste gjennom...
- Jim Beale. - Klaus Meisner vil snakke med deg.
- Sett ham over. - Har du dahliaen?
- Ja. Har hun fortalt deg det? - Kom til kontoret mitt.
- Hva er det som foregår? - Du blir rævkjørt.
Logikk. Fornuft. Verdighet.
Alt det later til å forsvinne ved duften av parfymen hennes.
Sunn fornuft fordufter -
- når håret hennes ligger over pannen og rammer inn øynene.
En fullstendig overgivelse, som man ikke har kontroll over.
- Sett deg. - Jeg vil helst rævkjøres stående.
Hvis du vil angripe meg, må du gi alt, for jeg taper aldri.
- Klaus, hør her... - Kall meg mr. Meisner.
Mine venner og partnere kaller meg Klaus, men du er en ansatt.
Jeg jobber ikke for deg.
En ladning MRD koster omtrent fem millioner.
Det er en formue for deg, men ubetydelig for meg.
Jeg har mistet større beløp mellom sofaputene mine, -
- men du trenger MRD så maskinen din skal kunne virke.
Derfor kommer du til meg med hatten i hånden.
49 prosent av prosjektet gjør deg ikke til sjefen min.
Du mangler bevis på at prototypen virker.
Bevis på at du har skapt et ormehull.
Det krever at du kan sende det opprinnelige eksemplaret, -
- som er registrert som KMC 0 - 14, tilbake til den andre siden.
Det har seg slik -
- at jeg eier alle rettighetene til alle KMC - produkter, -
- hvilket betyr at du er heldig.
Jeg vil selge deg rettighetene for 50 prosent av virksomheten din.
Hvis man legger det sammen med de 49 prosentene jeg allerede eier, -
- så sitter du igjen med én prosent for anstrengelsene dine.
Hvis du vil ferdiggjøre eksperimentet som vil føre til tidsreiser, -
- så jobber du for meg. Du er en ansatt.
Du gjorde en feil i et svakt øyeblikk.
Jeg må innrømme at hun er utrolig deilig.
Men du vil ikke droppe århundrets oppdagelse på grunn av en navnestrid.
Som vår venninne sa, så er du Tesla, -
- og jeg nøyer meg med å være bare enda en Edison.
Jim Beale, prosjektlogg. Siste nedtegnelse før fullføringen.
Den lyden som har plaget hjernen min siden jeg åpnet ormehullet, -
- er endelig borte. Forhåpentligvis for alltid.
Klaus Meisner har taket på meg.
Han visste at jeg trengte bevis på at maskinen virker.
Ellers er det bare blinkende lys.
Sender jeg dahliaen tilbake til meg selv, eier han maskinen.
- Hva gjør du? - Jeg leverer den tilbake.
Abby er variabelen, og jeg trenger at hun er en konstant.
Hvis maskinens skjebne er forutbestemt, -
- må dahliaen komme gjennom på grunn av henne.
Hun må sende den gjennom ormehullet.
Hvis hun kommer til laboratoriet med den og Klaus, -
- så er det jævlig uheldig, men da vet jeg iallfall.
- Jim. Jeg ventet deg ikke. - Du trenger ikke å be meg inn.
Bra, for det er så rotete der.
Jeg har en pistol mot panna, men jeg vil ikke trekke av selv.
Denne er din. Du bestemmer hva som skal skje.
Om to dager starter jeg maskinen og åpner ormehullet.
Men nå er det opp til deg hva som sendes gjennom det.
Du må velge.
Mr. Meisner, vent her -
- mens jeg følger miss Ross og dahliaen inn i laboratoriet.
Så det er sånn det skal være?
- Det må være sånn. - Det er sånn det er.
Det virker slik nå, men med tida vil du se annerledes på det.
Vi har hatt vår tid sammen.
Farvel, Jim.
Ta på deg disse. Du må ikke gå glipp av noe.
Fem, fire, tre, to, én.
MRD på plass.
Steng luka. Vri håndtaket 45 grader til venstre.
Lås det i loddrett stilling. Start sekvensen.
Start gravitasjon - resonans.
Du eier dahliaen, men du eier ikke meg.
Har du fyr? Fyrstikker?
To pinner jeg kan gni mot hverandre?
- Kjenner du igjen denne? - Burde jeg det?
- Den er din. - Nå er den det. Takk.
Det du og Klaus gjør, er galt, og det må stoppe.
Jeg vet hva du driver med, og jeg vil ikke la det skje igjen.
- Det har ikke du noe med. - Jo, hvis vi blir sammen, så.
Pleier dette å fungere? Eller har du glemt hvordan man flørter?
Jeg har avslørt deg. Jeg burde ha forstått -
- at det ville være en hake ved en som er så intelligent og pen.
Det er en stor hake.
- Hvor kom du fra? - Hvordan gjorde du det?
Hvordan kom du hit?
- Du gikk ikke gjennom et ormehull? - Det begynner å føles slik.
- Jeg har nettopp truffet deg. - Det virker som du kjenner meg.
Jeg gjør ikke det.
- Fortell meg igjen hvor den var. - Her. Vi tråkket nesten på den.
Jeg så den ikke da jeg kom inn.
Da jeg kom inn, holdt jeg på å snuble i den.
- Spiser ikke du middag med Klaus? - Jo, jeg gjør det.
La oss prøve noe. Dette er telefonen min. Ring til den.
- Telefonsvarer. - Prøv igjen.
Det ringer.
- Hva er det, Chuck? - Hva gjør du?
- Jeg snakker med deg. - Hva er klokka hos deg?
9.45.22... 23. Fortsett.
- Det kan være en svindler. - Spør om noe bare vi to vet.
- Når møttes vi første gang? - Hva er dette for noe?
- Bare si det. Det er viktig. - For ti år siden på karaokebaren.
- "For ti år siden på karaokebaren." - Det visste jeg ikke.
Si at jeg ikke skal stole på Abby Ross. Hun utnytter meg.
Hva? Nei.
Du er min beste venn. Jeg vil forstå det.
Så vi har vært venner lenge og stoler på hverandre?
Hold deg unna den jenta. Hun vil deg ikke noe godt.
Ikke fortell noen om eksperimentet. Vi har funnet noe virkelig stort.
Der skjedde det. Matty, har du vært på en indianer - orgie?
- De knuller i telt. - Jeg er ikke med.
Hvis jeg regner riktig, er jeg nok på vei hit nå.
- Hvordan vet du det? - Det var det jeg gjorde sist.
- Jeg kommer hit nå. - Det vet vi ikke sikkert.
Vi må holde deg isolert for å unngå sammenstøt mellom årsakssammenhenger.
Min tilstedeværelse har ikke forårsaket noen endringer ennå.
Vi må sørge for at maskinen ikke faller i gale hender.
Er du hemmelig agent nå? Du er vitenskapsmann.
Som vitenskapsmann må du ta et skritt tilbake, -
- trekke pusten og analysere dataene grundig.
Greit. Jeg blir her og observerer dette merkelige, nye miljøet.
- Hva er dette? - Det er en fjernkontroll.
Vi bruker den til å styre tv - en.
Du verden. I framtida styrer vi tv - en med tankene.
- Du ligger bare fem dager foran oss. - Dette er ikke en lek.
Nå er du en del av eksperimentet, slik som dahliaen.
Nå må vi undersøke deg på samme måte og følge prosessen.
Fortell oss nøyaktig hvordan du gjorde det, og hvordan det føltes.
Ormehullet åpnet seg, og jeg hoppet inn.
- Hvorfor er du så dum? - Fordi vi kaster bort tida.
Vi må gjøre noe. Jeg ble lurt. Vi må ta igjen.
Ikke før vi vet hva som skjedde. Vi roter med naturkreftene.
Naturkreftene forteller meg at jeg må pisse.
- Hva gjør du her, Jim? - Dere var ikke i laboratoriet.
Dra tilbake, så møter vi deg der. - Du sa vi hadde funnet noe.
Hva var det med Abby?
- Hodet mitt holder på å sprenges. - Dropp pillene og få deg litt søvn.
- Hva mente du med Abby? - Jeg henter noen piller.
Bli her. Ikke kom ut, uansett hva du hører. Gi med hodepinetablettene.
Nå skjønner jeg det, Chuck. Det stemmer. Det er helt vilt.
- Slutt, Matty! Du gir Jim hodepine. - Det er som tordenvær i hodet mitt.
Du sa noe om Abby, og at vi hadde oppdaget noe stort.
- Nei, dette er for mye. - Ta deg sammen, Matty.
Matty, se på meg.
Se på meg. Syng pi - sangen. 3,14159... Syng nå.
...2653589...
Jim.
Pokker! Tidsreisen har gjort ham til en skikkelig dust.
Jeg tar tilbake tilbudet om en drink.
Hva med kaffe? Teller det? Jeg fikk aldri drukket opp kaffen.
- Hva vil du, Jim? - Jeg gikk uten å si ha det.
Men hvis du slipper meg inn, vil jeg gjerne si unnskyld.
Få høre, da.
Den bør være god hvis du vil se hva jeg har å by på.
Jeg vet hva du har å by på. Problemer.
Må jeg forklare dette for deg? Du kryper for meg, og så...
Jeg har en plan. Det er så mye jeg vil si...
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
I noen stammer driver kvinner menn til vanvidd med sjamanisme.
- Er du en sjaman? - Nei, jeg er bare en jente.
- Unnskyld. - Det er greit.
HENTER KAFFE. HOLD FINGRENE UNNA TINGENE MINE.
Bor Abby Ross her?
- Hun er her ikke. - Jim Beale. Jeg er en venn.
Hei, søvnig. Leter du etter meg?
- Er det en mann i leiligheten din? - Du må ha ringt på hos naboen min.
- Jeg må få se på blomsten din. - Stilig. Jeg er en snill pike.
Du kan i det minste gi meg frokost først.
Det største problemet med å åpne et ormehull, er å skape nok energi.
Ikke ulik den energien en planet skaper når den roterer.
Kraften er der. Jeg fant bare en måte å utnytte den på.
- Kvitt eller dobbelt. - Jeg er med.
Det er spriten. Jeg er ikke vant til å drikke.
TID ER VÅR ENESTE EKTE VALUTA
Gi meg den.
Er du klar?
- Det er vanskelig ikke å bli funnet. - Spesielt når det er to av deg.
Det er ikke meg, for jeg sitter her. Han kunne like godt vært en annen.
- Men det er deg, en uke yngre. - Fra nå av er hun sammen med meg.
- Hvordan kan du vite det? - Det skal jeg sørge for nå.
Jim! Dette handler ikke om parforhold.
- Det er større enn deg og den jenta. - lkke for meg.
Du kan ikke endre fortida fordi du ble såret.
Dette er ikke fortida for deg. Jeg endrer bare min egen fortid.
Uansett hva som skjer med ham, vil jeg føle dette, ikke sant?
Jeg vet ikke. Du er den første som gjør dette.
Jeg kan endre fortida ved å ta kontroll over framtida.
Hun utnytter deg for å få tak i maskinen.
Nei, hun utnytter ham, så jeg kan snu dette.
- Går det bra, Jim? - Chuck. Du fant meg.
Teknologien er kommet langt. Det er vanskelig ikke å bli funnet.
Du smaker aske.
- Hvem er det? - Bare ignorer det, så går de.
- Gjør de? - Ja.
Det er Klaus.
Da må du iallfall ignorere den.
- Vet han ikke at jeg er her? - Det bryr jeg meg ikke om.
Fortell ham at alt går etter planen.
- Hva snakker du om? - Svar. Jeg vil høre hva dere sier.
Greit.
Jeg kan ikke be deg inn. Jim Beale er her, og han skal knulle meg igjen.
Hva venter du på?
Jeg frasa meg nettopp all inntekt, så det bør være verdt det.
Så du jobber for ham? Med et prosjekt om tidsreiser.
- lkke for ham. - Hvorfor betaler han deg, da?
Til å være så klok, så er du ganske dum.
- Så forklar meg det. - lkke tving meg til å si det.
Sannheten vil gjøre deg fri, det husker du vel?
Fordi jeg lå med ham.
Han betalte regninger og husleia.
Hvorfor meg?
Det tok slutt da vi to møttes, men ikke offisielt før nå.
Ligger du med den første og beste?
Du må ha hatt en baktanke med å knulle meg sånn.
Du oppfører deg som en barnslig drittsekk.
Og du har rett. Jeg utnyttet deg til å gjøre research.
Et triks for å stjele ideene mine til din ondsinnede plan.
Hva er det? La oss få alle kortene på bordet.
- Den er ikke ferdig ennå. - Venter du på mitt neste trekk?
Nå tvinger du det fram. Vil du se hva jeg jobber med?
Jeg går på puben for å drikke bort denne dagen.
Etter å ha jobbet i et skjult laboratorium i to år -
- hadde John Banes prototyp blitt en legende.
Det sies at han oppfant en tidsmaskin.
Det ingen visste, var at like før jeg møtte ham, hadde den virket.
Har du fyr?
Jeg visste alt om fysikeren John Bane.
Men jeg hadde aldri trodd at jeg kom til å kjenne mannen John Bane.
En science fiction - roman.
Nærmere en lang novelle på nåværende tidspunkt.
Skal helten John Bane forestille meg?
Jeg fikk ideen fra en artikkel om deg, men da jeg møtte deg...
- Vet du hvem jeg er? - John. Fysikeren John Bane.
Historien ble mer innviklet. Derfor er den ikke ferdig ennå.
Jeg ville se hvordan det endte.
Men det er jo ikke meg.
Bare en versjon av meg uten mine minner og følelser.
Det er uheldig. Hadde vi bare hatt tid til å komme nærmere hverandre.
Jeg er bare en jente.
Drømmejenta mi.
Vi kunne fått et ekte forhold.
Jeg trodde på lykketreff, -
- men universet fikk meg til å endre mening på et grusomt vis.
Mens tida gikk, tenkte jeg på om vi hadde en framtid sammen, -
- eller om skjebnen ville skille oss.
Det som skjer fra nå av, avhenger av meg. Derfor er jeg her nå.
Man kan ikke forandre skjebnen. Det er som å tvinge sola til å gå ned.
Hvem sier jeg ikke kan det?
Så du det? Det var meg. Si at det ikke var meg.
Forskere og gudekomplekset deres.
Det er jeg som røyker.
Jim, går det bra?
- Jim? - Det er Abby.
Det er noe galt med Jim. Han hoster opp blod og får anfall.
Kan du komme? Han vil ikke på sykehus.
Abby. Ikke gjør noe før jeg kommer.
Ikke ring noen. Ikke gjør noe. Jeg er på vei.
Hva gjør du?
Si til den første Jim at jeg får den undersøkt av en spesialist.
- Hvor er den andre? - Chuck sender den til en spesialist.
Det må være han som ringte.
- Hva gjør du? - Leverer den til eieren.
Et ormehull. Det er et rart ord når man tenker over det.
Han opplever det som bare kan beskrives som en temporal respons.
To vesener med samme bevissthet kan ikke være i samme univers.
Det er naturens måte å korrigere avviket på.
- En temporal respons? - Det er det som gir best mening.
Hvis du er ekspert på romkreft, hva kan vi forvente framover?
Hvis forverringen er synkron med 0 - 14s endepunkt...
- Jeg forstår. Hva så? - Han har omtrent to døgn.
Så vil organene brytes ned, og kroppsfunksjonene stoppe.
Han er utvalgt til å dø ut.
Du vet virkelig å pakke det inn.
Jeg er fysiker, ikke lege.
Hvordan skal jeg kunne tro på dette?
Nå har du sjansen. Du har beviset her.
Men vær forsiktig. Universets skjebne hviler i dine hender.
Jim. Jeg ventet deg ikke.
- Gjem deg, hvis han kommer inn. - Nei, han tror Klaus er her.
- Jeg har min teori om hvem det er. - Hva går den ut på?
Jeg lar deg ikke få flere teorier. Det er ikke derfor jeg er her.
- Det er ikke det jeg vil. - Hva vil du?
Ignorere kjensgjerningene. La tvilen komme deg til gode.
Alle bevisene tyder på at du lurer meg...
...men jeg nekter å tro det.
Jeg kjenner deg knapt, men det skjedde noe mellom oss.
Det var hvordan du så på meg. Slik du ser på meg nå.
- Er det verre når han er i nærheten? - Ja.
Nærheten må spille en rolle.
Vi må få deg lengst mulig unna for å lindre responsen.
Utsette det uunngåelige.
Så nå viser jeg at jeg har tro på deg.
Jeg har en pistol mot panna, men jeg vil ikke trekke av selv.
Denne er din. Du bestemmer hva som skal skje.
Om to dager starter jeg maskinen og åpner ormehullet.
Men nå er det opp til deg hva som sendes gjennom det.
- Chuck, ta vennen din og stikk. - Greit.
- Abby. - Du løy for meg.
- lkke om oss to. - Vi to bygger på en løgn.
Hvis du forsto logikken...
- Alt kan forklares. - lkke følelsene mine.
Jeg vet ikke hvem jeg snakker med, men uansett hvilken Jim du er, -
- så skal du stikke, før jeg blir smittet av din psykotiske sykdom.
Jeg tror ikke temporal respons er smittsomt.
Matty, hvor er den første Jim?
Snik deg ut og møt meg hjemme hos oss.
Si at du glemte lesebrillene hjemme.
Så ødelegg dem og si at du må hente det andre paret.
Bare gjør det og...
...ta med D - 29 - B.
Dextro 29 Boost. En betaversjon.
Det er en hybrid syntese av binyre - adrenalin.
Det holder deg ikke i live, men du oppdager ikke at du er døden nær.
Jeg er døden nær. Jeg er døden nær. Ja.
Bra. Hva gjør vi? Jeg er døden nær. Døden.
48 timer. Det må vi forhindre, ikke sant? Det bør vi.
Vi gjør ingenting. Hvis vi ikke åpner ormehullet, har det aldri skjedd.
- Har du vurdert... - Jeg er her. Det har skjedd.
- Men har du vurdert... - Nå finner vi en brukbar løsning.
Vi må bli kvitt en av dere. Vi forteller den første Jim sannheten.
- Han forsvinner, og du overlever. - lkke hvis han vet at han skal dø.
Det ville ingen av oss gjort. Eller, jeg har jo gjort det.
- Kanskje jeg bør forsvinne. - Og gjøre det verre?
Tuller du? Gjøre det verre? Jeg har to dager igjen å leve.
Jeg har mistet rettighetene til livsverket, og dama mi hater meg.
Parallelle dimensjoner.
Det fins ikke bare ett univers, -
- men uendelige muligheter som inntreffer samtidig i all evighet.
Alle utgaver av alle skapninger fins i en parallell virkelighet.
Du besøkte ikke ditt nåværende univers' fortid.
Tvert imot. Du beveget deg bare til det tilstøtende virkelighetsplanet.
Du handler selvstendig på en alternativ tidslinje.
- Nei. - Det er fortsatt en hypotese.
Det har jeg vurdert, men jeg har selv sett at alt gjentok seg.
- Men ifølge dagboka di... - Hvilken dagbok?
- Hvor har du den fra? - Den lå i jakkelomma di.
- Har du hatt den hele tida? - Jeg behandlet den som data...
- Det er ikke min håndskrift. - Dere hadde det så travelt.
- Det er boka hennes. Abbys. - Den var foruroligende korrekt.
Matty, dette er en oppdiktet historie som ikke engang er ferdig.
Nok teorier nå. Maskinen er klar.
- Hvor mye av den safta har du? - Nok.
- Det er vår beste sjanse. - Klaus betalte for én ladning MRD.
Hvis jeg drar tilbake gjennom ormehullet til den første dagen, -
- trenger vi aldri gjøre dette igjen.
- Jeg kan overta. - Hvor har du vært?
Massespektrometeret virket ikke. Jeg ville teste 0 - 14.
- Hvordan har den det? - Helt fint.
Men de beholder den for å kjøre den gjennom scintillasjonsdetektoren.
- Så lenge de ikke vet hvorfor. - De tror det er en prøve.
- Vi er nesten klare. Skal vi teste? - Absolutt.
Dahlia 2.0 er også borte, så vi må sende noe annet gjennom ormehullet.
Jeg kan finne en erstatning.
Utlikne trykket ved 057.
Trykket holdes på 057. Ventilene åpnes.
Luka er åpen og fri.
Strålingsmålerne er klare til stråling.
Gjør klar til å sette inn MRD.
MRD er fjernet. Gjør klar til innsetting.
Unngå full stråling i over ti sekunder.
Ni, åtte, sju...
Innleder innsetting av MRD.
...fem, fire, tre, to, én.
- MRD på plass. - Steng luka.
Jim. Trykket har falt til under 029. Vi må avbryte.
Greit. Det er den jævla holderen igjen. Vi må endre effekten.
Det vil ta tid å rekalibrere det. Kan ikke du ta en pause?
Jeg tar ikke pauser.
Har du sett på den bunken med utskrifter på kontoret?
- Jeg vet hva du pønsker på. - Gjør du?
- Du vil at jeg skal sove. - Du har gjennomskuet meg.
Greit. Jeg går inn og jobber litt med det.
Men jeg tar ikke noen lur.
Gjør deg klar, Jim.
Matty, steng luka. Vri håndtaket 45 grader til venstre.
Lås det i loddrett stilling og start sekvensen.
- Chuck, jeg kan ikke... - Matty, kom igjen.
- Venstre og høyre? - Han kan komme når som helst.
Venstre og høyre er ikke...
Matty, du har gjort det tusen ganger. Gjør det nå!
SYSTEMFEIL UGYLDIG SEKVENS
Du jakter fortsatt på henne, ikke sant?
Jeg vet ikke at det er det jeg gjør, før jeg gjør det.
Kraften til å krysse universet på et øyeblikk.
Den umulige drømmen blir mulig.
De utrolige tingene du kan oppnå. Spørsmålene du kan besvare.
Og så vil du bare ha deg et nummer.
- Du ville gjort det samme. - Du har sikkert rett.
Maskinen virker fortsatt, men vi har ikke mer MRD.
- Vi kan prøve å skaffe penger. - På 36 timer?
Hva med Klaus?
Du har sett framtida. Vi kan satse på aksjemarkedet.
- Så du på nyhetene før du dro? - Jeg er ferdig med fortida.
Hvis vi skal si adjø, kan jeg i det minste spandere middag.
Greit.
Vi lar den første Jim fortsette, i hvert fall til du har dratt.
Hvor er Matty?
Han var knust over det han gjorde. Han ville ikke se deg i øynene.
Det er deg. Jeg mener ham. Jeg bør ta den.
Bare bestill. Jeg kommer straks.
Den er ikke ferdig ennå.
- Chuck fortalte meg alt. - Chuck er en drittsekk.
Jeg vil høre det fra deg. Hvorfor gikk du gjennom ormehullet?
- Fordi jeg hadde kjærlighetssorg. - Og du klandrer meg.
Jeg har bare meg selv å klandre. Jeg gjorde det mot meg selv.
Jeg er villig til å la teknologien ta litt av skylden.
Eneste mulighet for å få den andre Jim inn i ormehullet -
- er å dukke opp i morgen med dahliaen og Klaus.
- Det scenariet vil jeg ikke gjenta. - Men hvis det redder livet ditt...
Det vil det ikke, for vi er fem millioner unna et ormehull.
Jeg kan skaffe pengene.
Nei.
- Noen spørsmål om menyen? - Kan vi få et øyeblikk?
Men det ville vært for vår skyld, så vi kan få mer tid sammen.
- Jeg lar deg ikke gjøre det. - Det er mitt valg, ikke ditt.
Da blir det ditt valg.
Kjør meg langt bort.
- Vil du sjekke inn? - Ja.
- Navn? - James Beale.
- Du bor visst allerede her. - Hva?
Å ja. Jeg har glemt nøkkelkortet. Kan jeg få et nytt?
Selvfølgelig.
Det fins ikke bare ett univers, -
- men uendelige muligheter som inntreffer samtidig i all evighet.
Alle utgaver av alle vesener fins i en parallell virkelighet.
Du besøkte ikke ditt nåværende univers' fortid.
Tvert imot. Du beveget deg bare til det tilstøtende virkelighetsplanet.
John Bane besøkte ikke sin egen fortid.
Han hadde reist til fortida i et parallelt univers -
- som lignet så mye på hans eget at han hadde oversett forskjellene.
Et uendelig antall muligheter, valg og utfall.
Kjør meg til Grand Hotel.
Mr. Meisner, vent her -
- mens jeg følger miss Ross og dahliaen inn i laboratoriet.
- Er det virkelig dette du ønsker? - Har dere ikke sjampanje?
Så det er sånn det skal være?
- Det må være sånn. - Det er sånn det er.
Det virker slik nå, men med tida vil du se annerledes på det.
Så det betød ingenting.
Ta på deg disse. Du må ikke gå glipp av noe.
Vri håndtaket 45 grader til venstre.
Lås det i loddrett stilling. Start sekvensen.
Jeg er ikke interessert, så bare glem det.
Jeg jobber faktisk.
- Vet du hvem jeg er? - Burde jeg vite det?
Herregud, du er prikk lik ham.
- Hvem? - John.
- Fysikeren John Bane. - For et sammentreff. Jeg er fysiker.
Det sies at han oppfant en tidsmaskin.
- Gjorde han det? - lngen vet.
Han døde i en eksplosjon før jeg kunne intervjue ham.
- Sier du det? Så leit. - Brannen ødela alt arbeidet hans.
Det er trist. Å være så nær ved å kunne styre tida, og så...
...forsvinne på et blunk.
"Tida er en dyktig lærer som tar livet av alle sine elever."
Den likte jeg. Den var god.
- Kan du flere? - Ja. Ta en drink med meg.
Så skal jeg fortelle deg om mitt tidsreiseeksperiment.
- Min historie er mye bedre. - Er din historie bedre?
- Er det fakta? - Nei, bare en teori.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Jørn-Are Haugli Johansen Scandinavian Text Service 2016