Maria Enders kommer ikke til Jakarta. Heller ikke til Lima, nej.
Ja, Annie Leibovitz-optagelsen er okay. Men kun én dag og i New York som sagt.
Ja, jeg ved godt, at det desværre bliver presset.
Undskyld, men jeg må lige tage et andet opkald. Du vender tilbage, ikke?
Hallo? Ja, det er Valentine, Maria Enders' personlige assistent.
Vi har modtaget datoen for retsmødet, men hun er ikke i Paris den dag.
Det har vi allerede fortalt advokaten to gange.
Hun har selv søgt om skilsmisse, så hvorfor skulle hun ville trække tiden?
Okay, så må vi... Hallo?
Undskyld, vi er...
Hallo? Undskyld, jeg kan næsten...
Vi er ude at køre i tog, og jeg ved ikke...
Hallo?
Nej, jeg kan stadig ikke...
Vi er i Alperne. Der er bjerge og tunneller overalt, og jeg...
Har du læst artiklen om Google og brugernes personlige oplysninger?
Det er skandaløst. De har alt for meget magt.
Trods dårlig dækning fangede jeg Gwen. Hun fjerner det med "X-Men" fra IMDB.
Jeg gider ikke at spille Nemesis igen.
De er nødt til at reagere nu, for folk blogger allerede om det.
Jeg er færdig med at hænge i en wire og spille skuespil foran et green screen.
Fansene bliver knust.
Har du talt med... Hvad er det nu, han hedder?
Urs Kobler. Er der en plan for i aften?
Ja, du skal kun give tre interviews. Derefter er der prisuddeling og middag.
Han henter os på stationen og kører os hen til The Dolder.
- Det var der, du ville bo, ikke? - Vil du høre mit udkast?
"Jeg er beæret over, at Wilhelm Melchior bad mig tage imod jeres pris."
"Han deltager jo ikke længere i offentlige arrangementer."
"Ikke fordi han er genert. Han er beskeden og gavmild."
"Men han værner om sin arbejdsro til at kunne skrive."
"Gid jeg kunne love jer personligt at overrække ham prisen -
- men det har Wilhelm forbudt mig."
"Vi skal mødes i hans hjem i Sils Maria i morgen."
"Men på én betingelse: At jeg kommer tomhændet."
"Jeg er her i aften, fordi jeg skylder ham alt."
"Han valgte en ukendt skuespillerinde til stykket 'Malojas slange'."
"Også til filmen. Jeg var den ukendte skuespillerinde, der spillede Sigrid."
"I løbet af optagelserne gav ham mig alle byggestenene til min karriere."
Hertil er det fint, men så går det ned ad bakke. Det er bare strøtanker.
- Skal jeg skrive den færdig for dig? - Nej. Det er mig, der skal hylde ham.
Jeg må selv formulere det. Jeg siger til, hvis jeg går i stå, okay?
Det tager omkring to og en halv time at køre fra Sils Maria til Zürich.
Vi har en chauffør.
Jeg har sendt Wilhelms kone en sms, men hun har ikke svaret endnu.
Det ligner ikke Rosa. Har jeg mon givet dig det rigtige nummer?
NARRØVENS ADVOKAT
Jeg er nødt til at tage den her.
Godaften, hr. Advokat.
Det har jeg fortalt Deres klient, min kommende eksmand.
Jeg kan ikke komme til retsmødet af den simple grund, at jeg er bortrejst.
Ja, han vil købe mig ud af lejligheden, og han har fået et rimeligt tilbud.
Tjek den gængse kvadratmeterpris i det 7. arrondissement.
Ja, jeg vil gerne samarbejde, men jeg er altså ikke komplet idiot.
- Jeg må tale med dig. - De kender loven bedre end mig.
"Ingen er forpligtet til at forblive i et fælleseje."
Jeg har hørt det. For et øjeblik siden...
Ja. Jeg har ikke fortalt hende det endnu, men...
Hurtigst muligt. Ja...
Hvis Deres klient hellere vil sælge, er det fint med mig.
Så kontakter vi en ejendomsmægler i morgen.
WILHELM ER DØD
Der står intet på nettet endnu. Der er kun en pressemeddelelse og...
- Kommentarer. - Hvilke slags kommentarer?
Det er bare dumme kommentarer. Der står...
Zorglub228: "Er han først død nu? Han har intet interessant skrevet i 20 år."
WiseGuy666: "Medierne dyrker forfattere."
"Folk dør overalt i hele verden, men de får ingen omtale."
Zohrarose kendte ham ikke, men hun kondolerer familien.
Jeg har talt med Urs Kobler. Vi har afblæst medierne...
Jeg ser på tingene, når vi er nået frem i aften.
Det bliver meget... anderledes.
Det bliver trist, formelt og stift. Alt det, Wilhelm hadede.
Ja, folk vil være kede af det.
Det siger sig selv. Han er jo død.
Hvis jeg skulle være tro mod ham, burde jeg vende om lige på stedet.
Du skal nok finde på noget at sige. Ordene kommer sikkert helt af sig selv.
Hvem kan ære ham bedre end dig? En fremmed?
Du elsker ham. Det gør en forskel.
Jeg elsker ham...
Jeg ved ikke ret meget om ham.
Du ved, hvad jeg mener...
Hvis du vil være tro mod ham, er du nødt til at møde op.
Hallo?
Ja. Vi sidder i et tog, så måske ryger forbindelsen -
- men jeg skal nok spørge hende.
- Det er France Inter. - Åh nej...
Du er nødt til det. Desværre.
Ja? Det er Maria Enders.
Ja, det ved jeg godt. Tak...
En fortsættelse til "Malojas slange"?
Ja, det har vi talt om.
Han ville gerne have, at jeg skulle spille rollen som Sigrid 20 år senere.
Men jeg ved slet ikke, hvad han havde forestillet sig.
Det var meget vagt, og han havde sikkert droppet ideen igen.
Om jeg er ked af det?
Ja, naturligvis er jeg det.
- Rosa har ringet. - Jeg ringer til hende.
Hun kan først tale med dig i aften. Hun har travlt.
Hun skal ned i lighuset.
- Har du fundet ud af noget? - Ja.
Wilhelm var hjemme i Sils Maria, og Rosa var til undersøgelse i Basel.
Hun tror, at han sad og skrev hele dagen og derefter gik sig en tur.
Hun ringede forgæves til ham og bad så naboerne kigge ind til ham.
Døren var låst, og lyset var slukket. Han var ikke hjemme.
Hvornår fandt de ham?
Om eftermiddagen. Langt væk hjemmefra. De mener, at det var et hjerteanfald.
Det er fantastisk, at du er her.
Herligt. Kakerlakkerne har åbenbart valgt en senere afgang.
- Mød os på hotellet. - Fint. Vi ses om lidt.
Altså, vi ved slet ikke, hvad vi skal sige.
Jeg må indrømme, at min første indskydelse var at vende om.
Det forstår jeg godt.
Vi var også i tvivl, om vi skulle fortsætte eller aflyse det hele.
Her i Schweiz stiller vi helst ikke noget offentligt til skue.
Og slet ikke sorg.
Det skulle have været så festligt, men nu bliver det en posthum-hyldest.
Det vil give os uønsket pressedækning.
- Vi prøver at holde dem væk. - Paparazziene vil flokkes om Maria.
Jeg må tænke over det. Det hele rammer mig på én gang, så jeg ved det ikke...
Naturligvis. Det er derfor, at vi har inviteret Henryk Wald.
Henryk Wald?
Ja. Han er også helt knust.
Men han indvilligede i at tage et fly, så han kan være her i aften.
Hvis du helst ikke vil tage imod prisen, kan Henryk gøre det.
Det er op til dig.
Han er tilknyttet Wilhelms teater. De fleste stykker var skrevet til ham.
- Kan du ikke lide ham? - Vi har indspillet to film sammen.
Nej, vi var ikke de bedste venner.
Men jeg er glad for, at han kommer.
Han og Wilhelm var tæt knyttet, og Rosa holder meget af ham.
Han er... en dygtig skuespiller.
En sidste ting...
- Det har jeg glemt at sige. Undskyld. - Chanel...
Chanels presseattaché venter på hotellet, så du kan prøve din kjole.
- Du behøver ikke at gøre det. - Nej, det gør du ikke.
Kan vi få slukket det der?
Og tag bare frugten væk, tak.
Alt er i orden. Tak.
- Tror du, at hun bliver boende her? - Ja.
- Ellers skal billetterne ændres. - Hun skal nok blive her. Tak.
Jeg kan ikke klare det her.
Jeg aner ikke, hvad jeg skal sige.
Han er kun lige død, og nu kommer alle gribbene. Inklusive Henryk Wald.
Selvfølgelig vil han gerne tage imod prisen.
Gid jeg kunne slippe for at se ham.
Henryk? Hvorfor er du stadig så vred på ham?
Det har jeg al mulig grund til at være.
- Var han forelsket i dig? - Slet ikke.
Han var bare rasende over, at jeg ikke ville føje ham.
Han er pervers og voldelig. Han slår på kvinder.
Han nyder at ydmyge dem. Du kan tjekke det på internettet.
Jeg troede, at vi hadede internettet.
Caroline? Hej, Valentine.
Tak, fordi du har sagt ja. Jeg ved, at det må være svært for dig.
- Det er Berndt. - Hej. Hyggeligt at møde dig.
Kan du huske de der vulgære billeder af Lindsay Lohan? Dem har han taget.
Stilen vil være mere elegant i dag.
Det er Rosa.
Forstyrrer jeg? Jeg ville bare fortælle dig...
Jeg ville bare takke dig. Det er godt, at du er der. Det er godt...
...at du tager imod prisen.
Det var det, Wilhelm ønskede.
Henryk? Nej...
Du ved godt, hvad han mente om Henryk.
"Jo mindre han forstår, jo bedre. Når han intet forstår, er han enestående."
Jeg ville gerne have givet dig et kram, men... jeg rejser.
Jeg kan ikke holde ud at være alene i Sils. Det er alt for svært.
Men der er noget, som jeg gerne vil have, at du og kun du...
...skal vide.
Så han havde længe vidst, at han var syg?
Fortalte obduktionen noget om, hvad han havde taget?
Jaså... Han tog ingen chancer.
Smukt. Vil du stille dig lidt med siden til?
Lidt op med hagen. Tak. Smukt.
Maria? Jeg beklager... Det er din kommende eks.
Vent lige et øjeblik.
Hallo?
Du behøver ikke at lyde så alvorlig. Det er ikke mig, der er død.
Ja, jeg ved godt, at Wilhelm er død. Jeg er i Zürich.
Pressen står klar. Hvordan skal vi dog få plads til dem alle?
Vi mødtes på uni, hvor vi begge studerede litteratur og teologi.
Og jeg medvirkede i alle hans stykker, både her og i udlandet.
Han blev eneboer. Mystisk og utilnærmelig.
Wilhelm var en meget enkel mand.
Han elskede at stå på ski om vinteren og at vandre om sommeren.
Jeg har mange skønne minder om ham.
Hans seneste værker var dystre og destruktive.
Jeg medvirkede i de stykker.
Jeg syntes også indimellem, at de var uhyggelige.
Et hav af gråt hår.
Det må man sige.
Jeg lægger ud med at sige et par ord.
Jeg håber, at jeg kan klare det. Så præsenterer jeg Henryk.
Når han er færdig, byder han dig op på scenen, hvor du så præsenterer filmen.
Jeg så Wilhelm for to uger siden.
Vi var på jagt.
Han var, som han plejede at være. Til stede og fraværende.
Han nævnte prisen og sagde, at han ikke ville komme.
Jeg sagde, at han så gik glip af at se dig.
Jeg var for nylig på Long Island med ham og Rosa i en uge.
- Det ved jeg godt. - Jeg vil skide på, hvad du ved.
- Henryk, så er det lige oppeover. - Hav mig undskyldt.
Vi havde en affære, da vi indspillede "Malojas slange".
Jeg var 18 år og temmelig naiv. Og det udnyttede han.
Efter optagelserne hørte jeg intet fra ham. Jeg var knust.
- Du må da have mødt ham siden. - Vi indspillede en anden film senere.
- Hvilken? - Det vil du ikke vide.
En Tolstoj-filmatisering. Tyske producenter. Ikke noget særligt.
Men ti år senere var jeg blevet berømt, og så var han pludselig interesseret.
Han blev ved med at kontakte mig, men jeg afviste ham, og det hadede han.
Så han var konstant efter mig under optagelserne.
Han var virkelig god i den der film... Hvad er det nu, den hedder?
Han spiller en sovjetisk afhopper, der har nogle missilkoder. Kender du den?
Nej. Jeg har aldrig hørt om den.
Han er god i den. Hans udstråling er meget intens.
Især i de fysiske scener. Hans blik... Han er... Jeg kan godt lide ham.
- Det har jeg forstået. - Altså som skuespiller.
Han må desværre rejse i morgen, men her er han:
Henryk Wald!
Mange tak. Jeg stod på denne scene for fire år siden -
- hvor jeg spillede med i Wilhelm Melchiors "Rigsdagen brænder".
Jeg anede ikke, at det ville blive Wilhelms sidste værk.
Han sad på tredje række og stirrede på mig.
Jeg har aldrig spillet så dårligt før.
Maria, du skal på om fem minutter.
Wilhelm Melchior vil altid være blandt os i kraft af sine stykker.
Jeg var så heldig at arbejde sammen med ham her, i London og andre steder.
Jeg siger ikke "farvel". Jeg siger: "På gensyn, Wilhelm."
Tak, Henryk, for den smukke mindetale.
Nu skal vi byde velkommen til en, som har været venner med Wilhelm årevis.
Tag nu rigtig godt imod Maria Enders.
Mange tak.
Kom så...
Mange tak.
- Hej. - Velkommen.
Hjertelig velkommen. Gid omstændighederne var mere glædelige.
Det er... skønt at hylde hans værker. Især nu.
Jeg ville gerne have, at Zürich skulle ære ham.
Han var dig meget taknemmelig.
Hun kommer om lidt. Hun glæder sig nok til, at det formelle er overstået.
Hans sidste stykke foregik jo i Zürich.
Ja. Hans portræt af den politiske elite var ret dystert.
- Det er en underdrivelse. - Ja, det ved du jo. Din rolle var ond.
Klaus Diesterweg vil gerne tale med dig.
I må lige have mig undskyldt.
Jeg har allerede afvist ham én gang.
- Han vil bare tale med dig. - Projektet er uinteressant.
Han er en dygtig instruktør. Lyt til ham. Du behøver ikke sige ja.
- Han er sin generations bedste. - Ja. Vi har set de samme ting.
Hvis du hellere vil sludre med borgmesteren og Henryk, så værsgo.
Nej tak.
Er det okay, at jeg smutter et øjeblik? Jeg skal bare mødes med Berndt.
Fotografen.
Vi vil bare finde et mere interessant sted. Her er stendødt.
Alt i orden. Jeg bliver heller ikke hængende her. Hyg dig.
Tak, fordi du ville mødes. Jeg er forhåbentlig ikke for anmassende.
Nej, slet ikke. Jeg har set flere af dine produktioner -
- og vi skal nok få mulighed for at arbejde sammen i fremtiden.
- Giv mig en chance til. - Klaus...
Jeg spillede Sigrid i "Malojas slange", da jeg var 18 år.
Det var mere end en rolle for mig.
- På en måde er jeg stadig Sigrid. - Netop. Sigrid forfører Helena...
Det har intet at gøre med at være lesbisk. Jeg er hetero.
- Det var ikke det, jeg mente. - Sigrid er på alle måder fri.
Men hun er mest af alt destruktiv og uforudsigelig.
Uanset om det er rigtigt eller forkert, identificerer jeg mig med dén frihed.
Det er et forsøg på... at beskytte mig selv.
- Ryger du? - Nej, jeg prøver at lade være.
Og symboliserer Helena det modsatte for dig?
Helena er 40 år. Hun driver en virksomhed.
Hun bliver forelsket i en pige, som ikke elsker hende -
- og som driver hende til selvmord. Ja, hun er det diametralt modsatte.
Men hvorfor er Helena tiltrukket af Sigrid, når de er så forskellige?
Det siger sig selv. Hendes ungdom.
Jeg er på alder med Helena. Men det betyder ikke, at jeg kan spille hende.
Jeg ser slet ikke Helena sådan.
På trods af hendes borgerlige liv og hendes forpligtelser -
- så er hun ikke indbegrebet af orden, og hun er slet ikke Sigrids modsætning.
Hun er gift, hun har børn, hun omgås alle de rigtige -
- og hun ofrer det hele. Jo, hun er destruktiv.
Sigrid vækker Helenas skjulte voldelige side til live.
Var den skjult eller tæmmet?
Tiden er gået, og det kan hun ikke acceptere. Det kan jeg nok heller ikke.
Der er intet modsætningsforhold. Det er to sårede kvinders tiltrækning.
Sigrid og Helena er én og samme person. Én og samme person.
Det er det, stykket handler om.
Og fordi du har været Sigrid, kan kun du være Helena.
Hvordan kan du vide det?
Vi ved jo begge, at Wilhelm Melchior i årevis arbejdede på en opfølger.
Ja, men den skulle handle om Sigrid som 40-årig.
Nej, den skulle handle om, at Sigrid blev ligesom Helena 20 år senere.
Hvem skal så spille Sigrid?
Jo-Ann Ellis.
Hun er med i en ny superheltefilm.
- Og bortset fra det? - Ikke meget.
Hun er 19 år. Hun er mere interessant, end hun giver udtryk for.
Hun har en teaterbaggrund og ønsker ikke at blive ædt op af Hollywood.
Hun beundrer dig, og hun vil gerne sløjfe sine andre aftaler.
Jeg har lyttet godt efter.
Men rollen skræmmer mig helt ærligt. Helena skræmmer mig.
Jeg står midt i en skilsmisse. Jeg føler mig ensom og sårbar.
Nok for sårbar til at kaste mig ud i det her.
Jeg forstår godt, hvis du siger nej.
Men det vil være at forpasse en mulighed.
Især i forhold til Wilhelm.
Jeg må se at komme af sted.
Undskyld, men jeg bliver ikke til middagen.
Farvel, Maria.
Klaus...
Jeg har en anden grund. Susan Rosenberg...
- Hun spillede Helena over for mig. - Jeg kan godt huske Susan Rosenberg.
Hun blev dræbt i en bilulykke et år senere.
Det er overtro, men jeg har forbundet hendes død med Helenas selvmord.
Hun var en elendig skuespiller, der slet ikke forstod rollen.
Og hendes traditionelle spillestil understregede din moderne stil.
Du burde være hende taknemmelig.
Kan man ændre...
Nej, desværre. Han kommer der.
Du talte med Klaus Diesterweg. Tager du imod hans tilbud?
- Hvilket tilbud? - Det ved du godt. Han er dygtig.
Hvis han tilbød mig en rolle, ville jeg sige ja.
Så jeg bør altså tage imod tilbuddet?
Nej da!
Alle taler om hans opfølger... Men han gjorde den jo aldrig færdig.
Jeg er ked af at sige det, men stykket er en simpel fortælling.
En ældre kvinde falder for en intrigant pige, der har krammet på hende.
Pigen udnytter hende. Hun malker hende for alt og forlader hende så.
Helenas forelskelse gør hende dum.
Hun forblindes og ser ikke det, publikum ser.
Men hun har faktisk altid længtes efter det her.
Hun er fascineret af sin egen undergang.
Det er åbenlyst. Det er derfor, at stykket blev en succes.
Og derfor opføres det stadig den dag i dag.
Hvorfor skal det opføres, hvis du vil ændre historien?
Din tolkning er overforenklet.
Jeg kender Sigrid, og... tro mig, hun er mere interessant end som så.
Ja, hun udnytter Helena.
Ja, hun fascinerer hende, og det ved hun godt.
Men jeg måtte dykke længere ned i analysen, for jeg spillede hende.
Du taler kun om det, der er på overfladen.
Stykket handler om, hvorfor de tiltrækkes af hinanden.
Det er sværere at se, og det bunder i noget dybere... i noget mere ægte.
Deres umulige forhold er lige så traumatisk for Sigrid.
Traumatisk for Sigrid? Det kommer hun nok over.
- Hvad ved du om det? - Tid, ungdom. Hun har livet foran sig.
Helena er da ikke gammel. Hun har også livet foran sig.
- Men hun ofrer det hele. - Helena er ikke vant til afslag.
Hun vil ikke acceptere sin egen svaghed.
Vi sætter først mr. Wald af.
Grand Hotel du Lac, tak.
Så Klaus har altså overtalt dig? Du skal spille Helena.
Det har jeg ikke sagt. Men jeg overvejer det, ja.
Er du sikker på, at du ikke vil have en sidste drink?
Jeg er allerede fuld, skat...
Henryk!
Vent lidt.
VÆRELSE 339
Hej. Jeg har lige fundet hovedvejen igen.
Jeg må have tastet forkert på gps'en. Omkring en times tid.
Jeg drømte...
Vi var i gang med prøverne, og fortiden og nutiden smeltede sammen.
- Jeg er forvirret. - Det siger du ikke.
Jeg burde ikke have sagt ja til Klaus.
Men Wilhelms død og sorgen... Jeg kunne ikke afslå ham.
Han er den vildeste instruktør. Jo-Ann er en stor stjerne, og pengene er gode.
Jeg har ikke brug for pengene.
Hej...
Bliv, så længe du har lyst.
Jeg kan godt lide, at du arbejder med din rolle, her hvor den blev skrevet.
Du lovede mig, at her ikke ville være nogen spøgelser.
Det er der heller ikke.
- Jeg lavede sjov. - Nej, du lavede delvist sjov.
Det var det her, jeg ville vise dig.
Det var her, Wilhelm begik selvmord. Men det skal blive mellem os to.
- Er det der Maloja-passet? - Ja.
- Slangen, ikke? - Slangen.
Hvorfor en slange? I stykket er det så... tvetydigt.
"Malojas slange". Det er en skyformation.
Den er temmelig sjælden og nærmest uforklarlig.
Det er et tegn på dårligt vejr.
Skyerne kommer fra de italienske søer -
- henover passet, og så snor de sig så igennem dalen.
Ligesom en slange.
Det er derfor, at de kalder den en slange.
SKYFÆNOMENET MALOJA
DETS FORVARSEL
SKYERNE STIGER OP OVER MALOJA-PASSET
DEN SÅKALDTE MALOJA-SLANGE
Wilhelm var fascineret af den her film. Han undredes altid over -
- at landskabets sande natur fremstod så tydeligt på disse billeder.
Ja, men de sorte og hvide farver skaber en distance.
De viser, at tiden går.
Den er næsten 100 år gammel.
Og den stammer fra et sted meget langt væk.
Det er det smukke ved den.
Det var hyggeligt at møde dig.
Jeg vil ikke love, at jeg kommer og ser dig i London.
Jeg håber, at du skifter mening.
Teater er blot teater.
Åh, Maria...
Det tilhørte Wilhelm. Behold det.
Da du var 18, var du ikke længere et barn. Der var vel en tiltrækning...
Wilhelm var jo langtfra en helgen, ikke?
Måske.
Han valgte mig, så han har nok følt noget, men... det forblev usagt.
- Så du indrømmer... - Og det er ikke særlig vigtigt.
Hvis det ikke er vigtigt, hvad fanden er så vigtigt?
Det er kun selve filmen, der er vigtig.
Så du indrømmer, at der var en tiltrækning?
Hold nu op.
Hvorfor? Var det gensidigt?
Ja.
Nej. Jeg ved det ikke...
Du forstår det ikke.
Ja, jeg var tiltrukket af Wilhelm, men... Det er da forståeligt.
Jeg havde det fint med blot at føle tiltrækningen. Intimiteten.
Så der var også intimitet indblandet?
Stop så, din ordkløver. Det kunne have skadet vores venskab.
Jeg var...
Min intuition sagde mig, at det var meget mere værdifuldt end begær.
Jeg er med. Du var forelsket i ham.
Selvfølgelig var jeg ikke det.
Hold op med at forenkle tingene.
Det var noget mindre end det, og det var bedre.
Men måske husker jeg kun det, jeg vil.
- Ja, for historien ændrer sig altid. - Møgkælling.
- Vil du indvie et center i Nanjing? - Nej.
- Vil du lave brillereklamer? - Nej.
- Det er kun i Latinamerika. - Nej.
Fint nok. Der er en spansk gyser. Rimelig klam. Du skal spille abbedisse.
- Der er også varulve med. - Nej.
Et interview med et italiensk dameblad: "Forførelse efter de 40."
- Nej. - Det er forsidehistorien.
Nej...
- Fotografen er Mario Testino. - Det er jeg ligeglad med.
Jo-Ann Ellis' film får premiere i Europa. Hun vil gerne møde dig.
- Hvornår? - I næste uge.
- Hvor? - Det er op til dig.
- Hun kommer gerne her, hvis det er. - Det skal absolut ikke være her.
- Hun kan måske bo på The Waldhaus. - Hvornår er der premiere på filmen?
Det var i sidste uge. Læser du slet ikke aviser?
- Ville du også have haft en? - Du kan se den i Sankt Moritz.
Jeg vil faktisk hellere vente, til læseprøverne går i gang.
Og bibeholde billedet af mig selv som Sigrid. Jeg ved godt, det er mærkeligt.
Men det er bare mere interessant.
Jeg kendte dig ikke som 18-årig, men Jo-Ann er garanteret værre, end du var.
- Hvordan ved du det? - Har du googlet hende?
Nej, jeg har bare set billeder af hende.
Du burde lave lidt mere research. Det er nemt at finde alle nøgenbillederne.
- Hendes seneste eskapader. - Såsom?
Hendes brud? Andrew Beltram?
- Ved du, hvem han er? - Nej.
Hvilken planet bor du på? Han er... en verdensstjerne.
- Hvem siger det? - Alle præ-teenagere.
Der er sindssygt mange af dem, så pas nu på.
Han slog op med hende, fordi hun hele tiden var stiv og åbenlyst utro.
Hun tog hjem til ham med en pistol, og han gik helt amok og smed hende ud.
Det var ikke sådan, Klaus beskrev hende.
Naboerne måtte holde fast i hende, fordi hun skød omkring sig.
Hun gik i afvænning, og hun har det bedre nu.
- Ifølge sine pressemeddelelser. - Ja...
Og det med den klassiske teaterbaggrund, er det så løgn?
Nej, det passer. Hun begyndte bare at fucke alting op for sig selv.
Hun blev nok bare misundelig på det der... Hollywood-lort.
TMZ kaldte hende "superstjernen, der gerne ville være et flop".
Det kunne du godt have fortalt mig noget før.
- Du hader internet-sladder. - Det er ikke sladder, men oplysninger.
- Det er bare kendisnyheder. - Jeg troede, at du kunne lide hende.
Det kan jeg også. Hun er ikke så klinisk som resten af Hollywood.
- Men hun er selvdestruktiv og skør. - Det har jeg ikke sagt.
Så misforstod jeg dig. Hvor fanden er mine cigaretter?
- De er lige for næsen af dig. - Hvor?
Der.
Hun har modet til at være sig selv. Det er sgu sejt, når man ikke er ældre.
Er det sejt at være utro, stiv og næsten slå sin kæreste ihjel?
Jeg spår hende en lys fremtid. Hun er nok min yndlingsskuespillerinde.
Mere end jeg er?
Nej... Det mente jeg ikke.
Jeg er mere... hvad?
Traditionel? Kedelig?
Og jeg er ikke lige så intens som hende?
- Det sagde jeg ikke. - Nej, naturligvis.
Godnat.
Skiderik! Hold op med at følge efter mig, ellers slår jeg dig ihjel.
Du blev fyret fra genindspilningen af "Kampen på dødskloden".
Det ved jeg snart ikke.
Du skulle have spillet Anne Francis' rolle som Altaira.
Måske.
Men efter din spirituskørsel blev din kontrakt ophævet.
Selv hvis det var sandt, ville det have kostet dem en formue.
Men lad os sige, at det er sandt, hvilket jeg ikke siger.
Men helt hypotetisk så ville jeg jo ikke kunne tale om det her -
- for så ville jeg have indgået en aftale om tavshedspligt med studiet.
Lad os sige, du blev sigtet for at køre påvirket og for at chikanere politiet.
Det er ikke en hypotese. Det er rigtig nok.
Jeg blev sigtet for spirituskørsel, og jeg chikanerede politiet.
- Så studiets reaktion er hypotetisk? - Nemlig.
Og den lamme reaktion ville have kostet dem et hypotetisk syvcifret beløb -
- som jeg hypotetisk set slet ikke måtte tale om.
Så skal du være med i genindspilningen af "Kampen på dødskloden"?
Jeg vil hellere dø en meget langsom død...
...som følge af madforgiftning.
Rygtet vil vide, at du skal medvirke i et teaterstykke?
Ja... Jeg skal spille med i et stykke, der hedder "Malojas slange".
Sammen med Maria Enders. Hun spiller den ældre kvinde -
- og jeg skal spille hende, der driver hende til at begå selvmord.
- Hvor i London skal det opføres? - De har fortalt mig navnet på teatret.
- Det skal lige forhandles på plads. - Hvem skal instruere?
- Klaus. - Klaus hvem?
- Klaus-Klaus. Dén Klaus. - Klaus-Klaus?
- Klaus-Klaus. - Ja, for fanden da.
Tjek det dog selv. Du er sgu da journalist.
- Ja, du kender ham i al fald ikke. - Santa Klaus?
- Klaus Kinski? - Klaus Barbie?
MALOJAS SLANGE
Okay. Det er lænestolen.
Dør ind til kontoret.
Skrivebord.
Værsgo.
Kom ind.
Sigrid, jeg har bedt dig komme, fordi din praktik snart er slut.
Og jeg ville gerne lykønske dig. Personligt. Sid ned.
Nej, der... Sæt dig i lænestolen.
Alle på mit kontor roser dig til skyerne.
Selv de allermest ondskabsfulde.
Dem, der er imod, at jeg overtog firmaet efter min fars død.
De mener, at jeg kører det i sænk. De synes, at jeg er inkompetent.
Ikke fordi jeg er kvinde, men fordi de ser på tallene -
- og tallene er ikke, som de burde være.
Jeg ved godt, at det er sandt. Og jeg ligger søvnløs over det.
Det slider mig op, og nu har de fået mig overbevist om, at de har ret.
Hvorfor fortæller du mig egentlig det? Vil du gerne have, at folk ved det?
Tror du, at de vil lade dig være i fred, hvis de får ondt af dig?
Du ved mere end mig, men det virker da som regel lige modsat, ikke?
Når de fortæller mig, hvor meget de sætter pris på dig -
- så bruger de dig til at ydmyge mig.
Lort! Jeg blandede tingene sammen!
Det er... for at minde mig om...
Det er for at minde mig om... Pis!
Jeg hader den her lortescene.
Jeg har alt for mange minder om Susan Rosenberg -
- og den lede, hun vakte i mig, når hun gik ind i rollen som den slagne kvinde.
Hun opnåede en syg tilfredsstillelse ved det, aften efter aften.
- Hvordan slagen? - Slagen af... alder.
Af usikkerhed. Af at blive kørt rundt i manegen af det her barn.
Hold nu op. Det er ikke kun det.
Lad os begynde forfra.
Den stakkels kvinde er selvmordstruet, inden stykket overhovedet begynder.
Hun bruger Sigrid som et våben.
Lad os begynde forfra.
Når de fortæller mig, hvor meget de sætter pris på dig -
- er det for at minde mig om, at de med glæde giver dig det, de ikke giver mig.
De bruger dig til at ydmyge mig.
Det er ikke kun din ungdommelighed og dine forføriske evner.
Nej, det er din selvsikkerhed. Din uendelige selvtillid.
- Du kender mig ikke. - Selvtilliden stråler ud af dig.
- Gør den ikke det på dig? - Jeg gemmer mig bag en maske.
Nogle hopper på den, andre ser lige igennem den.
Jeg ved straks, om folk ser masken, for jeg er god til at afkode folk.
Og hvordan skal jeg så afkode dig?
Hvordan tror du selv?
- Det siger jeg kun modvilligt. - Lad være med at være modvillig.
Helena krydser og spreder nervøst benene og rækker ud efter en cigaret.
Du fortæller mig om din usikkerhed og din sårbarhed.
Du åbner dig over for mig, og jeg ved ikke helt hvorfor.
Det er, som om du forventer noget til gengæld. Må jeg tale lige ud af posen?
Det er næppe firmaets økonomi, der holder dig søvnløs.
Jeg tror, at det er begær.
Efter mig. Jeg vidste det, lige så snart du ansatte mig -
- og det var sjovt at lege med dig.
- Og du lod mig gøre det. - "Sjovt"?
Sikke et mærkeligt ord. Det havde jeg ikke forventet at høre.
Den her tekst er umulig.
Åh gud, så nu er stykket dårligt?
Nej, men det hele er vægtet sådan, at Sigrid tager sig godt ud.
Sådan læser jeg det ikke.
Hun fremstår arrogant og ond...
Og Helena er menneskelig. Hun kan tale om sin smerte. Det er rørende.
Lad os begynde forfra.
"Sjovt"?
Sikke et mærkeligt ord. Det havde jeg ikke forventet at høre.
Hun er en dum kusse.
Jeg havde heller ikke regnet med, at du ville tale om begær.
Nu taler jeg lige ud af posen. Det gør mig ilde til mode.
Og det tvinger mig til at se dig... i et andet lys.
Og det gør indtryk på dig.
Pause.
Sig det bare.
Rejser sig op. Tænder en cigaret.
- Det er det, du vil sige, så sig det. - Ja, det passer.
Du gør indtryk på mig.
Og jeg ville bede dig om at blive her og... blive min personlige assistent.
Hun siger ikke ja. Jo, hun siger ja. Uden at tøve.
Jeg har haft det skidt hele morgenen.
Jeg føler mig snavset.
Jeg kan ikke lide Helena, uanset hvor menneskelig du synes, at hun er.
- Vil du have noget? - Nej tak.
Måske er det grundet den menneskelighed, men det føles forkert.
- Hvorfor piner jeg mig selv sådan? - Så sig nej.
Det er jo det, jeg siger. Jeg vil ikke.
Jeg vil gerne låne bilen i aften. Berndt har lejet et hus ved Comosøen.
Det er langt væk.
Det... tager to timer i bil.
Hvis jeg kører klokken seks, kan jeg være tilbage ved solopgang.
- Er du okay med at være alene? - Ja.
Bare husk at køre forsigtig i bjergene om natten.
Kommer du sammen med ham?
Jeg mener... Har I et forhold?
- Jeg kan godt lide ham. - Ah, du kan godt lide ham.
Hverken mere eller mindre.
- Du er jaloux. - Jaloux?
Tja... Min tid.
Mine tanker. Måske mine følelser.
Nej, jeg er ikke jaloux. Jeg er glad for, at du har en kæreste.
De få kærester, du har haft, er du hurtigt blevet træt af.
- Jeg skal nok holde dig opdateret. - Nej.
Og jeg ved aldrig, om jeg skal tro på den smule, du fortæller mig.
Det er op til dig selv.
Hvorfor fanden gør vi det her?
Må jeg få dem? Jeg er lidt sent på den.
- Undskyld. - Vi ses.
MALOJAS SLANGE
Det kan vi godt, men det bliver dyrt, hvis du trækker dig fra kontrakten.
Jeg har øvet scenen, men det går ikke.
Jeg kan godt, men... Det er for hårdt. Jeg foragter Helena.
Jeg er Sigrid. Jeg vil forblive Sigrid.
Sigrid er 20 år.
Jeg er ligeglad. Det interesserer mig ikke. Det ødelægger mine minder.
- Det er ikke konstruktivt. - De sagsøger dig.
- De kan bare erstatte mig. - Det er for sent.
- Klaus vil kun have dig. - Så jeg er taget som gidsel?
Du skal medvirke i en stor opsætning, som har ventet på dig i 20 år.
- Få mig ud af det her. - Fint. Men det bliver som sagt dyrt.
- Find en løsning. - Tag det roligt.
Vi skal nok ordne det, men jeg vejleder dig bare, okay?
Vent. Du er nødt til at blive her. Vi er mutanter. Ligesom dig.
Vi tvivler alle på vores kræfter. Er vi værdige til at have dem?
Må vi bruge dem? Når alt kommer til alt, hvad er så godt, og hvad er ondt?
Og kan vi afgøre det?
Scarlet Witch og dr. Pretorius er enige.
Du begik ikke forræderi. Tilgiv dig selv.
Du skal ikke være så hård ved dig selv.
Forstår du det ikke? Det her er ikke en fejltagelse.
Jeg har længe forrådt Alliancen.
Og jeg har rapporteret direkte til Sargon. Og ved du hvorfor?
Fordi jeg er dybt forelsket i ham.
Husker du, da han angreb vores forpost? Jeg forsøgte forgæves at gøre modstand.
Du var der ikke. Det var dr. Pretorius og Scarlet Witch heller ikke.
Han førte mig ind i et tyngdekraftfelt, der neutraliserede mine kræfter.
- Vi forsøgte at finde dig. - Jeg vågnede alene i hans fæstning.
Og jeg ved, at han voldtog dig.
Han voldtog mig ikke.
- Jeg blev forelsket i ham. - Jeg nægter at tro på dig.
Sargon er ikke en mutant, men han forstår vores begær.
- Jeg blev hans elskerinde. - Du er skør. Sargon elsker ikke nogen.
Han udnyttede mig, og så kasserede han mig. Men hvis jeg adlyder ham...
...så tager han mig måske tilbage.
Gør jeres indsatser, tak.
Tak, ikke flere indsatser.
Ikke flere indsatser.
28, sort.
Gør jeres indsatser, tak.
9, rød.
Gør jeres indsatser, tak.
Jeg blev siddende for din skyld, men det var så hjernefordummende.
Synes du ikke, at hun er fantastisk? Jeg synes, at hun er dybt fascinerende.
- Rollen er så dum. Helt ærligt... - Fordi det foregår på et rumskib?
Hvis det foregik på en fabrik eller en gård, ville du elske det.
Ja, jeg kan ikke snuppe dumme tøser i rumdragter -
- der lirer poppede replikker af. Jeg er færdig med den slags.
- Jeg kunne godt lide den. - Ja, det ved jeg godt. Beklager.
Det er ikke mindre ægte end andre såkaldt seriøse film.
Hun går ned og piller ved sine rolles mørke sider.
Det er modigt gjort. I en storfilm som den der? Det er sgu da fedt.
Hun har en fin udstråling, men jeg kan ikke se, at hun er modig.
På trods af hendes superkræfter?
- Hendes superkræfter? - Ja, hendes superkræfter.
Det er en konvention, men det er ikke dummere end så meget andet.
På trods af sine superkræfter er hun følelsesmæssigt forsvarsløs.
Hun elsker Sargon, Alliancens værste fjende, så hun forråder...
Pis. Siger du, at det slet ikke giver mening?
Det ved jeg ikke, Val.
Hun ved, det bliver hendes undergang, men det er hendes sande begær.
Det er fandeme stærkt.
Gud, hvor jeg hader dig nogle gange.
Du gør mig helt rundtosset.
Hvad med Sargon? Synes du også, at han er interessant?
- Ja, det gør jeg. - Godt.
Nej. Sargon stinker.
Helt ærligt...
Gør jeres indsatser, tak. Mange tak.
Tak, ikke flere indsatser.
- Ikke flere indsatser. - Det hele?
Så du det? Mine magiske døråbningskræfter?
Er du sikker på, at du kan køre?
- Jeg har drukket det samme som dig. - Netop.
Kør, kør, kør...
Det, du sagde tidligere, var det...
At i modsætning til Jo-Ann så tager jeg ikke den slags rolle alvorligt?
Hvad? Nej, jeg ved ikke, hvad du taler om.
At jeg foragter den slags roller og deres tegneserie-psykologi -
- men det gør hun ikke. Og derfor er hun mig overlegen.
Bliv nu ikke jaloux. Det klæder ikke nogen.
Hun dykker direkte ned i en rolles flertydighed, men...
Det gør jeg ikke. Det er derfor, at du beundrer hende.
Ja... Når man ser hende i en film, som den vi så her til aften -
- så er... der ingen distance.
- Det er normalt. Sådan er hun bare. - Ja, det er jeg enig med dig i.
- Hvad er der galt med mit skuespil? - Ikke noget.
Hvad skal jeg gøre for, at du kan beundre mig? Tænker jeg for meget?
Er jeg for klassisk? Er jeg mindre frigjort end Jo-Ann?
Du er her for at tale med mig, så sig nu noget.
Det ved jeg ikke. Du...
Man kan ikke være en så dygtig og afbalanceret skuespiller, som du er -
- og så samtidig have ungdommens privilegier. Sådan fungerer det ikke.
Så jeg må godt ikke være gammel, bare så længe jeg ikke vil være ung?
Ja. Det ved jeg ikke. Det tror jeg.
Ja. Helt afgjort. Godt formuleret.
Jeg tror bare, at jeg siger godnat.
Vent...
Du fortalte mig aldrig, hvordan det gik med Berndt.
Tja, du ved. Fuck Berndt...
- Jeg troede ikke, at du troede på mig. - Prøv. Måske kan du overbevise mig.
Jeg er dødtræt. Jeg orker det ikke.
Fint. Godnat.
Jeg har talt med Jay. Han mener ikke, at han kan få mig løst fra kontrakten.
Det tænkte jeg nok.
Vær sød at banke på, når du kommer ind på mit kontor.
- Du har indkaldt mig. - Nej, jeg bad dig bare om at komme.
- Hvad er forskellen? - En indkaldelse angår arbejdet.
Når jeg beder dig om at komme, er det personligt.
Så det er personligt? Så behøver man ikke at banke på.
Alle banker på ind til mit kontor.
Jeg kunne sidde i møde. Det overrasker mig, at Josephine lod dig gå herind.
Jeg sagde, at det var privat. Det forstod hun godt.
- Hvad forstod hun? - At vi har et personligt forhold.
Siden hvornår ved Josephine, at vi har et "personligt forhold"?
Hun har jo øjne i hovedet. Skal jeg skære det ud i pap?
Nej tak. Jeg troede, at det var vores hemmelighed.
Jeg er dybt rystet. Hvem ved det ellers?
Det ved jeg ikke.
Men snakken går jo altid på et kontor.
Du ansatte mig som din personlige assistent. Jeg er underkvalificeret.
Alle så, at jeg havde frie tøjler, og at jeg skabte et vakuum omkring dig.
- For at fastholde grebet om dig. - "Skabte et vakuum."
"For at fastholde grebet omkring mig."
- Vidste du ikke det? - Nej. Jeg ser ikke tingene sådan.
Så har alle andre indset det før dig.
- Skal vi stoppe her? - Fint.
Vil du gentage Sigrids sidste replik?
Så har alle andre indset det før dig.
Helena er tavs. Stirrer på Sigrid.
Det, der begyndte hjemme hos mig den aften...
Jeg benægter ikke noget.
Jeg ønskede måske endda selv, at det ville ske.
Som om du har plantet en tanke i mig.
Hvis du lod dig manipulere -
- var det, fordi du selv ønskede det. Jeg ønsker ikke noget.
Stop. Du er simpelthen så nedladende.
- Det her kan ikke fortsætte. - Det er op til dig.
- Jeg vælger at afslutte det. - Skal jeg rejse?
Nej. Du er god til dit arbejde. Jeg har intet at udsætte på det.
- Så jeg skal blive, men det er slut? - Ja.
Og vi lader, som om det aldrig er sket? Det kan du slet ikke, Helena.
Hvis jeg bliver, forbliver du min elsker.
- Nej. - Jo.
Jeg vil skræmme alle andre væk. Jeg vil få mere og mere magt over dig.
- Ønsker du det? - Næ, men sådan bliver det bare.
Men hvis du vil have, at jeg skal rejse, så bare sig til.
Hun siger ikke noget. Sig det. Det er på tide. Slut på 2. akt.
- Er du sulten? - Ja.
"Forbliver du min elsker."
"Jeg vil skræmme alle andre væk. Jeg vil få mere og mere magt over dig."
- Er det ikke lidt latterligt? - Hvorfor? Fordi hun er så brutal?
Nej, fordi det er falsk. Jeg køber den ikke.
Tror du ikke, at følelser kan forblinde folk?
Jo, men ikke så meget. Det er alt for teoretisk.
Det er endda lidt dumt.
Teater er en fortolkning af livet og kan være mere sand end selve livet.
Sigrid verbaliserer Helenas begær. Hun siger det usagte. Hun formulerer det.
På en ondskabsfuld måde. For hun har ikke rent mel i posen.
Du går ikke ind i rollen, men det er jeg nødt til at gøre.
Jeg mærker instinktivt, hvis det er falsk.
Det kan godt være litterært og stadig være sandt.
Jeg kan mærke forskel. Jeg kan høre det.
Maria, vi må se at komme af sted. Solen er ved at gå ned.
Jeg kender en genvej. Den er stejl, men vi kommer lige ned til Val Fex.
- Jeg troede, at Val Fex lå den vej. - Nej.
Er du sikker på, at det er den her sti?
Ikke helt. Jeg er ikke engang sikker på, at det her er en sti.
- Vi er måske gået forkert. - Det tror jeg, at du har ret i.
Jeg er ret sikker på, at Val Fex... ikke ligger i den her retning.
Men vi er på vej nedad, så vi ender jo et sted.
Den her vej fører vist til Maloja.
Og hvad gør vi, når vi når til Maloja?
Så tager vi bussen derfra.
Du behøver ikke at beholde mig her, hvis du synes, at mine ideer er naive.
Hvorfor siger du det?
Hvis du synes, at mine synspunkter er uinteressante...
Jeg ved faktisk ikke helt, hvad jeg laver her.
Du kan jo sagtens få en anden til at øve replikkerne med dig.
Jeg siger bare, at en analyse ikke er ligesom at leve i en tekst.
Det er ikke noget personligt.
Du hader stykket. Du hader hende.
Du behøver ikke at lade det gå ud over mig. Jeg gør bare mit arbejde.
- Klar? Er du klar? - Ja.
Du skal ikke lyve over for mig. Du har en flybillet til Tokyo.
- Læser du mine mails? Skam dig. - Jeg har ikke skammet mig længe.
Jeg har tjekket dig, for du vil forlade mig. Nu ved jeg hvornår og hvordan.
Helena er anspændt. Sigrid er afbalanceret.
Du kunne bare spørge. Ja, jeg har sagt ja til et job i Tokyo.
Et farmaceutisk laboratorium. Det er nok mere interessant end her.
Mere interessant end her? Har jeg ikke opfyldt alle dine ønsker?
Du ville aldrig have fået det ansvar og den magt i et andet firma.
Netop. Det påvirker mig negativt. Jeg kender det her sted ud og ind.
Verden bevæger sig. Det vil jeg mærke og være en del af.
Jeg vil rejse. Schweiz er for provinsielt.
Hun tager en dyb indånding og genvinder fatningen.
- Føler du dig ikke fri med mig? - Du er blevet for afhængig af mig.
Det er usundt. Og hvad får jeg ud af det?
Jeg vil give dig hvad som helst.
Såsom et arbejde i et firma, der er ved at gå fallit?
Hvordan kan du sige sådan?
- Åbn øjnene, min stakkels Helena. - Jeg er ikke din stakkels Helena.
- Jeg har intet lært her. - Jeg er ikke din stakkels Helena.
Det går aldrig.
Du bør lytte til banken. Og din bestyrelse.
Det passer ikke! Helt ærligt...
Forholdet mellem de her to kvinder...
- Det er... - Det er foruroligende.
"Foruroligende". I dag kalder folk selv almindelige ting for "foruroligende".
- Uanset hvad er det en mandefantasi. - Nej, det er det ikke.
Hvorfor skal jeg give den fantasi liv?
Du sagde vel ikke sådan, da du spillede Sigrid?
Jeg var blot et barn dengang. Jeg stillede ikke den slags spørgsmål.
- Ligesom Jo-Ann i hendes sci-fi-film? - Ja, sikkert.
Vil du ikke have den uskyldighed tilbage?
- Man kan ikke være uskyldig to gange. - Jo.
Accepter Helena, som du accepterede Sigrid.
Styrke er godt nok mere appellerende end svaghed.
Og ungdom overgår modenhed.
Det er fedt at være ond. Det er frygteligt at lide.
Hun er... Hun er moden, og hun er uskyldig.
Hun er uskyldig på sin helt egen måde. Det kan jeg godt lide ved hende.
Jeg laver noget kaffe. Vil du have noget?
Det er fedt at være ond. Det er frygteligt at lide.
Du har ikke svaret mig. Du har din egen fortolkning af stykket.
Min fortolkning forvirrer dig vist bare. Det er frustrerende.
Det er ubehageligt. Og det er ikke godt.
Bliv her.
Nej...
Vil du ikke nok blive her? Jeg har brug for dig.
Jeg har en forkærlighed for musik fra 1800-tallet. Den er så lys og munter.
Ja, romantikkens musik er så trist og deprimerende.
Men jeg vil nu allerhelst høre rockmusik.
Sådan har jeg det ikke. Jeg er dødtræt af det.
Du er sådan en snob.
Man kan godt slide en smag op. Det er lidt ligesom begær.
Jeg har aldrig rigtig lyttet til Händel. Han er fantastisk.
Det er mange år siden, at jeg sidst blev så rørt af musik.
- Du driller mig. - Nej, men jeg...
Det er sødt, at du forsøger at please mig.
Du ved, at jeg ikke er et musikgeni.
Bortset fra den viden, min familie har givet mig, ved jeg intet om musik.
Tak.
- Hvordan gik det med din kone? - Virkelig fint.
Det passer ikke. Det var hæsligt.
Men hun er ikke typen, der har følelserne uden på tøjet.
- Det kom næppe bag på hende. - Fortalte du hende om mig?
Jeg sagde: "Jeg tager væk for at skrive min bog, og jeg kommer ikke tilbage."
- Hun må da have mistanke om noget. - Hun aner ikke, vi kender hinanden.
- Hun læser det i sladderpressen. - De finder os ikke her.
- De finder os da overalt. - Sagde du noget til Maria Enders?
Kun at jeg gerne ville møde hende under min presseturne.
Undrede hun sig ikke over det?
Jeg talte med hendes assistent, og hun virkede ikke overrasket.
Der.
- Hej. - Hej. Hyggeligt at møde dig.
Hold da op. Jeg ville aldrig have genkendt dig.
Hvis du kun har set mig på nettet eller i film, er det ikke så mærkeligt.
Du ligner derimod fuldstændig alle dine roller.
- Forhåbentlig ikke dem alle. - Nej, nej, kun de gode roller.
Bare rolig. Du ligner slet ikke Nemesis.
- Det er Chris. Han er forfatter. - Hej, Chris. Det er min assistent.
Hej. Det er skønt at møde jer begge.
Hej. Kunne I tænke jer noget at drikke?
En cognac, tak.
- Jeg vil også gerne have en. - Ikke noget til mig.
- Hvilke slags urtete har I? - Verbena, pebermynte eller kamille.
Kamille, tak.
Jeg tror ikke, at du ved, hvor stor en ære det her er for mig.
Da jeg var 15 år, så jeg den der film, du var med i.
Den om CIA med Harrison Ford...
- "En bille på ryggen". - Ja. Med Harrison Ford.
Jeg var fuldstændig betaget af dig.
Du var indbegrebet af stil. Den fuldkomne skuespillerinde.
Og den måde, du taklede politikerne og militærfolkene på, var enestående.
Det var min første Hollywood-film, så jeg var lidt usikker.
Sydney Pollack var virkelig sød, men jeg forstod ikke alt, hvad han sagde.
Og jeg var for genert til at sige det, men heldigvis hjalp Harrison mig.
Han hjalp mig meget.
Derefter tryglede jeg mine forældre om at få lov at se dig i stykket "Mågen".
Og de vidste ikke, hvem du var inden da, fordi...
- De hader film. - Jeg håber, at de accepterer teatret.
Absolut. De elsker teatret. De ser alting...
De så din optræden, og du var den bedste Nina, de nogensinde havde set.
Det betød meget for mig.
For indtil da kunne jeg ikke fortælle dem, at jeg ville være skuespillerinde.
Men takket være dig kan jeg nu følge mit kald.
Jeg er til dine tidlige franske film. De blev engang vist på ICA i London.
Jeg så de fleste, og du var der. Det kan du nok ikke huske.
Jo, det kan jeg sagtens huske.
Jeg var fascineret af, hvor åbent du fortalte om dit arbejde.
Du blev spurgt, om du havde fortrudt noget, og til det svarede du:
"Man må ikke fortryde noget."
"Hvis vi er oprigtige, er vi summen af alle vores erfaringer."
- Har jeg sagt det? - Ikke ordret, men noget i den stil.
- Mener du det ikke længere? - Nej...
Jeg er fuldstændig enig. 100 %.
Jeg er helt skræmt over at skulle påtage mig din rolle.
Ingen kan spille den, som du gjorde. Bedøm mig nu ikke for hårdt.
Alle spiller en rolle forskelligt.
Jeg glæder mig til læsningen i morgen.
- Vi arbejder i Wilhelms hytte, okay? - Fint.
Bare hans spøgelse ikke holder øje med os.
Det kan jeg ikke love dig, men han er et velmenende spøgelse.
- "Velmenende"? Det ved jeg snart ikke. - Det ved jeg heller ikke.
Det er modigt af dig at påtage dig rollen som Helena.
Det er en måde at håndtere tiden på.
Tja, indimellem... siger jeg til mig selv, at det blot er et arbejde.
Og at det også er fint nok, når det er overstået.
Hej. Tak.
Vil du stadig gerne se den slange, som du spurgte til forleden?
Vejrudsigten for i morgen er optimal.
Vær der ved solopgang. Det er smukt at se den bevæge sig over Maloja-passet.
Fantastisk. Mange tak.
De var virkelig søde.
Jeg mener det. Hun er meget mere interessant, end du sagde.
Tænk, at hendes forældre er musikere. Og han var også sød...
Hvad er det, der er så morsomt?
De sad og smigrede dig hele aftenen. Selvfølgelig kan du godt lide dem.
- Det har intet med det at gøre. - Nej, selvfølgelig ikke.
Sig det.
Hvad?
Hvad hed filmen? "En bille på ryggen".
Tænk, at vi fik serveret den topnyhed.
- Hun er sammen med Christopher Giles. - Hedder han det?
- Ja. - Er han berømt?
Han er über-berømt.
Jeg kan ikke huske, hvilken stor bogpris han har vundet.
Han er gift med Dorothea von Duisburg. Den tyske kunstner.
Hun havde en udstilling på The Serpentine sidste år.
Jeg har ikke hørt om nogen af dem før.
Prøv at google ham.
- Hvordan staver man hans navn? - Giles. G-I-L-E-S.
Han er tydeligvis sammen med hende.
Ja, og når det rygtes, bliver det ligesom en... tsunami.
- Ja. På deres planet. - Deres planet har et navn.
Den kaldes "den virkelige verden". Velkommen til den.
Pas på med den der. Giv mig den.
Jeg har tænkt på Helenas død hele natten.
Hendes død? Hun dør jo ikke nødvendigvis. Hun forsvinder bare.
- Det er din fortolkning. - Det er da i al fald ret tvetydigt.
Hun kommer aldrig tilbage fra sin vandretur. Det er da ikke tvetydigt.
Hun kan jo genopfinde sig selv et andet sted. Det ved man aldrig.
Du må tro, hvad du vil. Går vi den rigtige vej?
Jeg står gerne tidligt op, men jeg vil ikke fare vild og gå glip af slangen.
- Vi er faktisk fremme. Tilfreds? - Hvorfor tror du, at vi er fremme?
Jeg har et kort. Skal jeg vise dig det? Kom her.
Vi gik forbi den kurve for lidt siden, og der kan man se ned over dalen. Se?
- Hvordan ved du det? - Hvordan...
Pisseirriterende... Hold nu kæft, altså.
Hvorfor fortolker du stykket helt modsat af, hvad det skal?
Da du var 20 år -
- forstod du Sigrids formål og vold, fordi du genkendte følelserne.
- Og hvad så? - Teksten er ligesom et objekt.
Perspektivet skifter, afhængig af hvor du står.
Det ved jeg snart ikke...
- Kom nu. Vi går glip af slangen. - Der er ikke nogen slange.
Fuck det...
Se der.
Er det slangen?
Nej... Nej, det er bare dis.
Lidt tåge. Men den er ved at lette.
Det er nu stadig virkelig smukt.
Det er, som om den trækker sig sammen og driver ned gennem dalen...
Måske er det alligevel slangen.
Vi må være tålmodige.
Nej, det er ikke slangen.
Jo!
Jeg tror, at det er ved at blive til slangen.
Hvad tror du?
Val?
Hvad fanden laver du?
Val!
Val! Svar mig!
EPILOG LONDON, ET PAR UGER SENERE
Hvordan er hotellet?
Det er fint. Og tak for blomsterne.
Fik du fat i Klaus? Han vil meget gerne tale med dig.
Ring til ham. Han tror, at du undgår ham.
Vi skal spise middag. Han er forsinket.
Så du ringede bare for at fordrive tiden? Jeg driller bare.
Jeg undgår ham ikke.
Jeg vil gerne tale ham. Jeg er ikke så betænkelig ved det hele mere.
Klaus ved godt, at du løber en risiko.
Han gør det her for din skyld og til ære for Wilhelm.
Og for at få omtale. Efter 20 år bliver Sigrid til Helena, og pressen jubler.
Han er ligesom alle sine jævnaldrende kunstnere. De har flair for PR.
Og er det forbudt?
"At udmærke sig og vide, hvordan man viser det, er at udmærke sig to gange."
- Citat af Baltasar Gracián. - Jeg aner ikke, hvem han er.
Men han havde ret. Pressen taler om dig og dit arbejde.
Jeg har sagt ja til billeder, nej til interviews. Det er for tidligt. Vent.
Ja?
Sig til ham, at jeg kommer ned nu. Tak.
- Det er Klaus. - Det skal nok gå.
Hej. Undskyld, at jeg kommer for sent, men der er sket noget forfærdeligt.
Dorothea har forsøgt selvmord. Hun ligger i koma. Christopher Giles' kone.
Chris? Mener du Jo-Anns ven?
- Ja, men hvorfra ved du det? - De var sammen i Sils, så...
Jeg troede, at det var nyere. Undskyld, vi kan godt køre nu.
Hun skar sig i håndleddet i atelieret.
Husholdersken fandt hende liggende i en blodpøl.
Det er frygteligt. Hun er en kendt kunstner, ikke?
Dorothea er en fantastisk kvinde. Smuk og talentfuld.
Jeg elsker hendes kunst.
Jeg forstår det slet ikke. Jo-Ann er knust.
Hun var til en udstilling. Hun kan ikke tage tilbage på hotellet -
- for det er omringet af paparazzi, så jeg foreslog, vi mødtes. Gør det noget?
Nej da.
Rygtet vil vide, at pressen godt vidste, der var noget i gærde.
Nogen skrev på hendes blog, at det kun var derfor, Jo-Ann tog rollen i London.
- Passer det? - Uanset hvad helmer paparazziene ikke.
De vil gøre alt for at få et billede med Christopher.
Hun sidder i sin bil. Hun er her om fem minutter.
- Ville du tale med mig? - Undskyld. Jeg er helt forvirret.
Jeg talte længe med Rosa i går aftes.
Jeg fortalte, at du var i London, og at vi snart påbegyndte prøverne.
- Det glædede hende vist. - Nu må vi bare ikke skuffe hende.
Vi tager en Château Laroze.
Rosa gav mig nogle brudstykker af fortsættelsen til "Malojas slange".
Nogle af dem giver ingen mening i sig selv -
- mens andre kaster nyt lys på stykket.
Hvor gammel var Wilhelm, da han skrev "Malojas slange"? Omkring 45 år?
38. Lidt ældre, da han lavede filmen.
Han var stadig en ung mand med fokus på action.
25 år senere var han nok mere analytisk og perspektiverende.
Måske tænkte han også på eftertiden.
Hvad med bare at være tro mod hans ungdommelige energi?
- Og glemme alt om de nye scener? - Ja.
Wilhelm lagde ikke distance til tingene. Tværtimod.
Hans sidste tekster blev mere og mere dristige og kryptiske.
Man kunne også anskue det således:
Vi tænker ligesom ham.
Vi projicerer os selv ind i fremtiden frem for at hænge fast i fortiden...
Jo-Ann? Hvad sker der?
Hendes tilstand er kritisk. Hun har mistet en masse blod.
Ifølge Chris var hun ellers ved at vænne sig til situationen.
Hvor er Christopher?
Dorotheas familie fra Tyskland har bedt ham forlade hospitalet.
- Så han er på vej. - Her?
Paparazziene følger da efter ham fra hospitalet.
- Han sagde, der ikke var nogen. - Selvfølgelig følger de efter ham.
De er bare diskrete. Bed ham om at holde sig væk.
Den går ikke på svareren. Jeg sender en sms.
Hvis de følger efter ham hertil, kan vi ikke slippe væk.
- Har du en chauffør? - Han venter udenfor.
Bed Christopher mødes med os på min klub. Der er der ro.
Chris! Hej...
Er du okay? Fik du mine beskeder?
Klaus mener, at paparazziene er fulgt efter dig fra hospitalet.
Jeg har ikke set nogen.
De må ikke fotografere os sammen i aften. Det ville være en katastrofe.
Jeg ringer efter min chauffør.
Hej, Emily. Kom og hent os.
Værsgo. Her er adressen på min klub.
Vi kører først. Vent fem minutter, tag en taxa, og så mødes vi der.
Fuck, de følger efter os.
Ari? Nej, der er intet nyt fra hospitalet.
Ja, jeg kunne virkelig godt bruge din hjælp nu.
Det første fly væk herfra... Jeg er strandet i London det næste år.
Prøverne begynder i morgen.
Hvis hun ikke overlever, bliver det en fucking lang vinter.
Vil du skifte hotel?
Nej, hvis jeg flytter, finder de mig bare igen.
Jeg vil hellere bare blive, hvor jeg er.
Jeg har det fint. Men det er hårdt for Chris.
- Pressen korsfæster ham. - Jeg skal nok tage skraldet for det.
Jeg er vant til, at folk skriver grimme ting om mig.
Skal vi droppe prøverne i morgen? Okay, Maria?
- Fint. - Nej. Jeg foretrækker at arbejde.
- Vi fik ikke talt så meget sammen. - Nej.
Jeg lægger de nye scener i receptionen. Så kan vi altid tale om dem.
Det kan vi gøre i morgen efter prøverne.
Da er jeg altid helt udmattet, så det passer mig dårligt.
Sådan har jeg det også.
Og næste weekend skal jeg besøge mine børn i Italien.
- Vi finder ud af det. Godnat. - Godnat.
De fortæller mig, hvor glade de er for dig for at minde mig om -
- at de med glæde giver dig det, de aldrig gav mig.
De bruger dig...
- Hej. - Jeg har printet det hele ud.
Sig til, hvis du vil rådgives af en engelsk advokat.
Jeg kender en tosproget pige med speciale i parisiske ejendomme.
Salgsaftalen. Din eksmand køber din halvdel af lejligheden som aftalt.
Jeg gad ikke diskutere det. Måske var det en fejl.
Og salgsaftalen for lejligheden på Rue Chemin Vert.
Ja. Den er dyr, men den er det værd. Er det klar til underskrift?
Ja. I morgen. Du tager med Eurostar klokken 8.15.
Og du kører fra Paris mod London klokken 17.
- Skal jeg tage med dig? - Nej, det er okay.
- Hvad skal jeg svare Piers Roaldson? - Hvem er det nu, han er?
Han skal indspille en film til sommer. "Elektriske chokbølger".
- Hvad har han lavet? - Ikke noget. Han er 25.
Men Jay siger god for projektet.
- Hvilken rolle er det? - De har ikke sendt manus.
Det er hovedrollen. Jeg tror, at din rolle er en slags hybrid.
En moderne genetisk skabning, som har en sjæl.
Det foregår i det 23. århundrede.
- På Jorden? - Måske. Det ved jeg ikke.
Tak.
Sig til Piers, at jeg er interesseret. Jeg skal nok læse manuskriptet.
- Og Klaus sendte dig nogle nye scener. - Nå ja.
- Skal vi øve replikkerne? - Nej, jeg har ikke læst dem endnu.
- Han vil høre din mening om dem. - Hvorfor ringer han ikke bare?
Han venter nok på din reaktion. Du har haft scenerne liggende i to uger.
Jeg vil helst læse dem senest muligt, så jeg ikke overanalyserer dem.
Ellers bliver det ikke spontant. Sådan forberedte jeg rollen som Sigrid -
- og det vil jeg også gøre med Helena.
Hvis han spørger, så sig, at jeg synes, det er godt.
Fint, men det er stadig for langt.
- Jo-Ann, kan du høre mig? - Ja.
Gør det en gang til, men lidt hurtigere.
Du kan bare skippe en af filerne. Der er jo rigeligt. En gang til.
Undskyld. Vi har generalprøve i morgen.
Ja, det ved jeg godt. Tak, fordi du ville mødes.
Jeg tænder lige den her.
Må jeg bede om en kop kaffe, tak?
Mit første spørgsmål er -
- om mediehysteriet omkring Jo-Ann Ellis mon vil fylde det hele?
Det er kun stykket, der er interessant.
- Og heldigvis overlevede Dorothea. - Du har jo ændret på tingene.
Men vil publikum være modtagelige over for det? Eller vil det forvirre dem?
Jeg håber, at de er modtagelige.
Mener du, at teaterstykker er isoleret fra omverdenen?
Nej. Publikum tager jo deres subjektive holdning med i teatret.
Og den defineres sjældent af sladderbladenes historier.
Vil man kunne læse noget andet ind i stykket, end du havde tænkt dig?
- Jo-Ann? - Ja?
Jeg ville spørge dig om noget. Der i begyndelsen af 3. akt -
- hvor du siger, at du rejser, og jeg tigger dig om at blive...
Du er i gang med at bestille pizza til dine kollegaer i bogholderiet.
Du går uden at se på mig.
Som om jeg slet ikke eksisterer.
Hvis du lige kunne vente lidt -
- så forlænges Helenas smerte, når hun efterlades alene på kontoret.
Den måde, du spiller det på...
Publikum følger dig og glemmer straks alt om hende...
Og hvad så?
Da jeg spillede Sigrid, trak jeg den lidt længere.
Jeg syntes, at det var mere virkningsfuldt, og det fungerede godt.
Folk er da skideligeglade med Helena på det tidspunkt.
Staklen er tydeligvis sat helt ud af spillet.
Jeg mener din rolle, ikke dig. Da Sigrid forlader Helenas kontor -
- er Helena knust. Det har vi fanget. Publikum vil vide, hvad der så sker.
Du kan bare trække den et par sekunder længere.
Det føles ikke rigtigt for mig, Maria.
Du har ret. Ja...
Jeg...
Jeg tror, at jeg fortaber mig i mine minder.
Man tror, at man har glemt sine gamle vaner, men de vender tilbage.
- Jeg må ændre de vaner. - Ja, det må du hellere.
- Hej. Kom ind. - Hej.
Tak, fordi du ville tale med mig.
Vi tager til Ukraine i morgen og ser på locations.
De udendørs optagelser skal foregå der.
Jeg har læst dit manus.
Selvom vi aldrig har mødtes før, så skrev jeg rollen med dig i tankerne.
En mutant?
Jeg forsøger at anskue genetik ud fra en menneskelig synsvinkel.
Da jeg læste det, forestillede jeg mig en, der var yngre.
Måske en yngre udgave af mig...
Du har set mig i gamle film. Jeg har ændret mig siden da.
Hun har ingen alder.
Eller også indeholder hun alle aldre på en gang. Som os alle.
Må jeg tale lige ud af posen? Måske er det, fordi vi arbejder sammen...
Men mens jeg læste det, tænkte jeg på Jo-Ann.
Jeg tænker personligt aldrig på Jo-Ann Ellis.
Hun er ellers både intelligent og talentfuld.
Hun er moderne, ligesom rollen.
Rollen er ikke moderne på den måde.
Hun er uden for tid.
"Uden for tid."
Jeg forstår det ikke. Det er alt for abstrakt for mig.
Jeg bryder mig ikke om den her æra.
- Den er ellers din. - Jeg har ikke selv valgt den.
Hvis min æra er Jo-Ann Ellis og internetskandaler -
- så har jeg vel ret til ikke at kunne forholde mig til det, ikke?
Jeg har intet imod hende. Jeg troede bare, du ville forstå det.
Tæppet går om fem minutter.
- Er der mange? - Der er udsolgt.
SKYERNE OVER SILS MARIA
Tekster: Louise Nielsen Oneliner