Vissa kan se alla ens misstag-
- på ens spända axlar och ens ansiktsuttryck.
Jag har begått många misstag i mitt liv och de var mina misstag.
Ingen annans, utan mina.
När man blir äldre samlas alla misstag inom en.
Ånger, skuld.
Det är så att man blir illamående.
Problemet är att det finns saker med mig som jag inte kan förändra.
Fyll tanken.
- God morgon. - God morgon. 20 på åttan, tack.
- Var har ni korten? - Vid gaveln på den gången.
- Är han snart klar där ute? - Ja, snart.
SOS Alarm, vad gäller saken? Hallå?
Vad gäller det för akutsituation?
- Det var allt. - 20 på pumpen, det blir 24 dollar.
24, det är rena rånet.
Ha en bra dag.
Du, grabben.
- De skriver om dig i tidningen. - Du blandar ihop mig med någon.
Nej, jag vet vem du är. Jag vet vem han är också.
Sanningen är, sir...
EN VECKA TIDIGARE
Jag antar att ni är en vän till familjen?
- Ja. - Jag beklagar sorgen.
- Vad händer med pojken? - Han ska hem till sina morföräldrar.
- Var bor de? - I Farmington.
Morfadern är visst svårt sjuk.
- Kör ni honom? - Nej, bara till busstationen.
Känner ni Louis? Tack, gode Gud att han har sina morföräldrar.
Är du redo?
Jag ska hjälpa dig.
Här borta.
Okej, då var vi framme.
Här är biljetten och pengarna. De lägger skidorna och väskan där nere.
Jag hatar bussar. Kan ni inte köra mig?
Jag behövs här, men du klarar dig. Oroa dig inte.
- Det var trevligt att träffas. - Detsamma, Louis.
Jag ska be för dig, grabben.
Hej, Louis. Jag heter John.
- Ja, du var i kyrkan. - Det stämmer.
Jag beklagar din mammas död. Det är så tråkigt.
Dina morföräldrar ringde mig. De vill inte att du åker buss i tre dagar.
De bad mig att skjutsa dig. Jag ska ditåt, så jag sa "Visst. Varför inte?"
- Jag känner inte er, sir. - Jag känner inte dig heller.
Det här ställer till det som fan.
Jag känner dina morföräldrar och din mamma var en bra kvinna.
Kände du mamma? Hon har aldrig pratat om dig.
Inte? Då gjorde jag inget intryck på henne.
Vi höll kontakten. Vi ringde varandra. Ja, du vet.
Jag måste åka. Jag förstår om du inte följer med. Bussar är okej.
Ett fullt godkänt färdsätt.
Men du. Lycka till, grabben.
Jag beklagar verkligen sorgen.
Ska du med bussen, grabben? Jag måste åka.
Sir. Sir!
Hoppa in.
Bor du i bilen, eller nåt?
Självklart inte. Jag hade inte väntat mig gäster.
Din mor var underbar. Hon hade klass.
En rolig tjej med tåga i.
Hon hade gnistan.
Oj, jag glömde.
Vad har du där? Bilder?
- Det är mina morföräldrars hus. - Jaha, vad bra.
Det är bra.
Vi besökte dem bara när jag var liten.
Mamma kom inte överens med mina morföräldrar. De pratade aldrig.
- Hur lång tid tror du att det tar? - Jag vet inte.
Vad är det?
Ingenting.
Jag måste ringa ett par samtal. Det tar bara ett par minuter.
- Moody. - Det är John Wheeler, hur är det?
- Du är allt bra fräck som ringer. - Jag var på er dotters likvaka, inte ni.
Earl är sjuk. Vad vill du?
Jag har Louis, grabben. Planerna har förändrats.
- Jag kör honom hem. - Var är prästen? Ge Louis luren.
- Det tar bara några dagar. Ingen fara. - Sätt Louis på bussen igen och...
Ett stopp till.
- Stanna här. - Jag behöver dem för att ta mig hem!
Läget, John?
Ursäktar du oss en stund, tack?
- Du måste skämta. - Det är drygt 6000.
Det saknas 14000, kanske mer.
Va? Jag är skyldig dig 10000.
Du är sen, John. Igen. Nu är det 20.
Vad gör du? Va? Hur länge har vi känt varandra?
Så länge att du vet bättre. Det här är löjligt, John. Fattar du?
Vad fan vill du mig?
John, beskydd i fängelset är väldigt dyrt. Förstår du det?
- Jag bad inte om ditt jävla beskydd. - Men du tog emot det.
Fängelset kunde ha varit farligt för dig.
Jag bor i min bil.
- Jag har inte mer. Du fick allt jag har. - Okej, då.
Vill du åka in igen? Saknar du sängen och den usla maten? Jag kan fixa det.
- Freddy, ge mig telefonen. - Nej, du ska inte ringa.
Jag vet lika mycket skit om dig som du vet om mig. 6000 är allt du får.
Vi har stängt! Vi har stängt!
Ungjävel.
TILL LOU
Har du problem?
Det är ingenting.
Gjorde de det där?
Vad tänkte jag? Du är inte värd besväret.
Det närmaste jag kunde komma var Albuquerque.
Be din mormor att hämta dig om några dagar. Trevligt att träffas.
Vänta! Vänta!
Louis! Louis!
Louis.
Louis?
Du.
Jag pratar med dig.
Jag vill inte vara ensam.
Varför måste hon dö?
Det finns ingen bra anledning. Jag vet inte.
Jag har ingen annan.
Du. Du klarar dig.
Du. Hördu.
Vi skaffar nåt att äta. Jag är hungrig.
- Vad ska du med skidor till? - Åka skidor.
Det finns ingen snö häromkring.
Mamma gav mig skidorna. Hon ville att jag skulle lära mig.
- Skidåkning är dyrt. Du sparar pengar. - Det var det sista hon gav mig.
- Det är en dum sport. - Vi fick bara 20 dollar och en dum ring.
Är du hungrig? Jag svälter ihjäl.
Gott.
- Ska du inte äta? - Jag är inte hungrig.
Skyll dig själv, jag är vrålhungrig.
Kolla in bruden.
- Gillar du kvinnor? - Jag antar det.
En sårad kvinna sliter ut ditt hjärta, lägger det i ett bröd och äter det-
- medan livet rinner ur dig. Glöm aldrig det.
Kan du köra?
Vill du köra?
- Ser du över huven? - Jag antar det.
Når du pedalerna? Antar du det eller gör du det? Det är skillnad.
Den har automatlåda. Dra spaken från P till D.
Såja. Släpp bromsen och trampa ned gasen.
Såja.
Undvik de andra bilarna. Det är allt. Hur fort kör du?
- 50. - Du upp i 80 eller 100. Kanske 110.
Sådär, ja. Snabbare är bättre, eller hur?
Du är blind!
Första regeln i eldstrider är att ha ett vapen.
Jag föredrar något litet som är lättare att bära och dölja.
Du kan inte jaga med den. Det går bara inte.
- Vad är poängen, då? - Att om jag har ett vapen...
så har jag kontroll. Vill du testa?
Om du får skjuta så är du skyldig mig en tjänst.
Varsågod.
Kom igen, skjut en gång till.
Okej. Vrid på den, som en gangster.
Såja.
Nu åker vi.
Ge mig pistolen.
Vakna. Vakna.
Det är dags för gentjänsten.
Okej. Håll motorn igång. Stäng inte av den, vad du än gör.
- Vart ska du? - In och hämta några saker.
Håll den igång, jag kommer strax. Sätt dig på förarplatsen.
- Hej. - Hej.
Säg till om du behöver någon hjälp. Vi har specialerbjudanden där borta.
- Ska du ha den? - Ja, det... Jaha, tidningen.
Ned på golvet.
Ned på golvet, för helvete.
- Ned, innan jag slår ned dig, för fan. - Jag hörde dig.
Hör på. Butiken är allt jag har. Lämna lite åt mig.
Vilken skitstövel du är.
Vad fan gör du?
- Ut med dig! Ut! - Släpp grabben!
Kör.
- Kör över 110, på rätt sida av vägen. - Jag mår illa.
- Mår jag illa, så mår jag illa. - Vad gör du? Sätt dig där bak!
Skynda dig.
Fan också. Jävlar.
- Fan också. - Jag behöver luft.
Jag behöver luft.
- Jag behöver luft. - Vad gör du? Stäng dörren!
Nej!
Nej! Fan också! Fan!
- Stanna här. - Vart ska du?
- Ta dina saker. - Var fick du bilen ifrån?
- Har du stulit den? - Jag lämnar dig här, jag svär.
- Du kostade mig mycket pengar idag. - Jag vill inte ha med dig att göra.
Du har inget val.
Du kan inte tvinga mig att stanna. Jag kan lämna dig och lifta.
- Visst. Ska du lifta? - Ja.
Vi letar upp någonstans att sova.
- Med en säng? - Visst, varför inte?
Okej, då.
- Är du vaken? - Va?
Jag ville bara kolla om du var vaken.
Varför gjorde du det? Varför rånade du stället?
Vi hade inga pengar och vi behövde det.
- Så att jag tar mig hem? - Ja. Till mat och bensin.
- Den här sängen. - Varför bor du i din bil?
- Jag har inte råd med något annat. - Vuxna brukar ha jobb.
Somna bara, för fan.
Okej.
När du är klar där inne vill jag att du vänder på bilen. Lyssnar du?
- Ja, jag hörde. - Lyssna, för fan. Vakna nu.
Förstör inte för mig igen.
- Okej, Louis. Larva dig inte. Öppna. - Ett par dagar sa du att det skulle ta.
- Du är en lögnare. - Öppna dörren.
Kom igen. Öppna dörrjäveln.
Fan också. Okej, då. Släpp ratten och gå ur bilen.
En dag till, sen kör jag dig till dina morföräldrar. Öppna nu. Snälla.
Du behöver mig.
- Hej. Hur går det? - Det går jättebra.
Stilig grabb. Själv har jag en dotter.
- 20 på tvåan, tack. - Ingen bensin. Pumpen är sönder.
Fan också. Ge mig ett paket tuggtobak.
Du ställer väl inte till något?
- Öppna den. - Det är inte mycket i den.
Vad gör du? Det är inget jävla bibliotek. Skynda dig.
Gå in och städa upp.
Kom igen.
In och ut, som ett par spöken. Ge mig den.
Tack, sir.
Har du ett kassaskåp?
Louis! Kör!
- Dra åt helvete! - Jävlar!
Jävlar, det var helt otroligt.
Vet du vad, livet kan vara trist, men det här är härligt.
Titta inte på mig sådär. Du och jag jobbar bra ihop.
De har nog smeknamn på oss redan.
Vilka då, tidningarna?
- Har de inget bättre för sig? - Bonnie och Clyde var i tidningen jämt.
- Som på film? - Exakt?
Och i filmerna blev de väl ihjälskjutna?
- Har du inte kul? Det hade jag haft. - Nej, jag har inte kul.
Tror du att det är lätt för mig att släpa runt på dig? Det är ingen semester.
Det är ett jobb att köra dig hem.
- Det är snart över. - Ja, jag hoppas det.
Såg du...
- Såg du hagelgeväret under disken? - Nej.
- Du kanske såg det där nere. - Jag såg inget vapen.
Okej.
Frun, har ni chokladglass?
Jag får kolla i frysen.
- En kula och två skedar till oss två. - En kula och två skedar?
Det stämmer.
- Kom igen. - Glassen, då?
- Vi sticker. - Vi har gott om pengar.
- Jag har inte ens ätit färdigt. - Jo. Kom nu.
Kom ut hit! Fan också.
Här, vännen. En kula och två skedar. Jag älskar choklad.
Tack. Han behövde lite frisk luft.
Han kommer väl tillbaka?
- Jag kan dela med mig om du vill ha. - Jag behöver inte kalorierna. Njut, du.
- Säg till om du vill ha nåt mer. - Tack.
Det blir 14,50. Varsågod, vännen.
Du, säg till hans mamma att hon har uppfostrat en fin pojke.
Det ska jag tala om.
- Vi måste dumpa pickupen. - Jag gillar den.
Det är inte säkert att köra den längre.
Kom nu.
Hallå! Hallå! Damen, jag har ju en unge med mig!
- Herregud. - Vi skulle ha behållit pickupen.
Hallå! Jaha.
Gå vidare. Gå, bara.
Fan också. Håll tyst. Du vill väl inte hamna i fängelse?
- Hej, konstapeln! - Det är olagligt att lifta.
- Särskilt på söndagar. - Vår bil gick sönder.
Får jag se på legitimation? Kom igen.
Vänd dig ditåt. Vart ska ni?
Till hans morföräldrar.
Jag är ledsen, konstapeln. Vi hade inget val.
- Vår pickup gick sönder. - Är det en pickup eller en bil?
- Han menade bil. - Följ med. Vi reder ut det på stationen.
Kom.
Sir, vi var bara på väg till kyrkan.
- Va? - Vi ska till kyrkan och be för mamma.
- Hans mamma har dött. - Jaså?
- Är det sant att din mamma har dött? - Ja, sir. Förra veckan.
Det var tråkigt. Hoppa in, så skjutsar jag er.
- Nej, det behövs inte. - Ingen fara. Kom. Jag vill inte vänta.
- Får jag sitta där fram? - Visst.
Tack, konstapeln!
Okej, nu sticker vi.
- Vart ska du? - Till kyrkan.
Louis.
Prisad vare herren! Amen!
Så trevligt att vi har gäster idag.
Kom fram, grabben.
Kom fram, jag bits inte.
Gör mig sällskap. - Bra, släpp fram honom.
- Vad heter du? - Louis.
Säg välkommen till Guds barn Louis.
- Vad heter du? - John.
Gör oss sällskap. Jag räcker ut min hand i herrens namn.
Vi vill hälsa dig som församling. Ta gärna av kepsen i herrens hus.
Välkomna våra bröder John och Louis.
- Hej, John och Louis. - Tack.
- Får vi sätta oss? - Ja, slå er ned.
Vi träffar inte så många nykomlingar, det är trevligt.
- Ni får inte träffa oss så länge. - Så ni är på genomresa?
Du ska veta att ni stannar så länge ni vill. Jag vill se familjen växa.
Sprida Guds ord.
Som sagt, vi stannar inte länge.
Okej.
- Han är tystlåten. Har han vänner? - Ingen aning.
Pojkar behöver vänner. Jesus hade tolv.
Ja, och se vad som hände honom.
- Vi har en sammankomst ikväll. Kom. - Blir det mat?
Ja, det blir mat.
Får jag ge dig ett gott råd?
- Lämna plats för kokospajen. - Bra tips.
- Louis, min vän. Hur är det? - Bra.
- Jag gör dig sällskap, om jag får. - Ja, det går bra.
Berätta om dig själv.
Louis. Vakna.
Vi måste åka. Kom.
Kom igen.
Vad fan gör du? Vi ska inte åka.
- Det är dags att åka. - Vad har du för problem?
Kom.
Den här är din.
Jag hatar dig.
Jag tror att du var rädd. Du är rädd för att få höra att du är ond.
- "En varg", som pastorn sa. - Kallade han mig en varg?
"Räden i falska profeter i fårakläder, de är rovgiriga vargar."
Sa han så? Det är ju...
- Jag tänker inte göra det här längre. - Vad menar du? Upp med dig.
Vi har gått igenom det här. Upp. Vi måste fortsätta.
Hördu! Du kan inte lata dig hela dagen! Kom igen nu!
Tack. Jag och min vän behöver lift. Det går fort, vänta lite.
Louis! Kom nu!
Louis!
Ta sakerna till rummet. Jag ska dricka.
- Hur länge? - Tills jag är klar.
Ge mig en whiskey och en öl.
Herregud.
VI SES UTANFÖR. TA MED DIG GREJORNA.
- Var fan är grabben? - Jag får halsbränna av att dricka dem.
Det är gott på morgnarna.
Där är han ju!
Det här är Louis. Han är sur.
Hej, vännen. Jag heter Mary. Det här är Rose.
- De ska till New Mexico. - Och ni betalar bensinen?
- Hon gjorde vår försörjare förbannad. - Håll käften, Rose.
- Hoppa in, du kör väl? - Visst.
- Ska jag lägga våra grejor där bak? - Ja, gör det.
Ni kan väl sätta er längst bak? Vi ska ha ett vuxet samtal.
Hoppa in.
- Knackade du på min vägg? - Nej.
Jo, det gjorde du. Varför knackade du inte tillbaka?
- Man ska faktiskt knacka tillbaka. - Jag vet inte.
- Hur gammal är du? - 13. Eller 14, egentligen.
Jag är 13.
- Är det din mamma? - Om hon kan kallas det.
Ni är inte så lika, så jag var osäker.
- Folk säger att jag är lik pappa. - Folk säger att jag är lik mamma.
Det är en ametist.
- Det är en turkos. - Jag vet. Kolla här. En ny ring.
Vilken fin. Kismet, kallas det.
- Vad betyder det? - Sammanträffande eller slump.
Kismet. Kismet.
Ni betalar bensinen, vi betalar för vårt eget husrum.
Jag släpper inte in främlingar i min bil. Det är unika omständigheter.
- Vi är ju inte direkt främlingar. - Få inga idéer nu.
Jag ska inte få... Jag kan få några idéer.
Jag håller dem här inne.
Berätta inte för mycket om dig själv. Kom ihåg vad jag sa om kvinnor.
- Vi är som en enda stor familj. - Knappast.
Vi borde gå och shoppa. Vi kan ju ha lite kul på resan.
- Inte vet jag. - Hon älskar att handla.
Okej, hörni. Vad tycks?
- Oj, oj, oj. Som Fröken USA. - Kan vi gå nu?
- Jag ska köpa den åt dig. - Vi behöver pengarna.
Jag ska välja ut lite saker åt ungarna.
Ja.
- Jag hatar klänningar. - Ni är bedårande.
Du är fin.
Jag är en människokännare, men jag hade fel om dig.
Jag trodde att du var girig och självisk, som alla mina män.
Men det är du inte, och jag gillar dig.
Jaså? Jag gillar dig med.
Mamma sa alltid: "Slösa inte tid på att hitta den perfekte mannen."
"Livet är för jäkla kort för det."
Sa hon så?
Jag skulle vilja rymma. Vill inte du det?
Jag vet inte. Jag har ingenting att rymma till.
- Vart skulle du ta vägen? - Har du varit på stranden?
- Jag har aldrig haft chansen. - Jag skulle ta ett ställe med en strand.
Du kan följa med mig till stranden. Vi kan bo i ett sandslott.
- Vi kan fiska och leva på fisk. - Sämre kan man ha det.
Om du kunde rymma vart som helst, vart skulle du åka då?
Om jag måste välja...
skulle jag nog åka hem. Spännande, va?
Är det i New Mexico?
Jag vet inte.
Kom igen, berätta om dig själv.
Det finns inte mycket att säga. Jag gillar inte att prata om mig själv.
Okej. Pojken, då?
Hans mor dog.
- Och? - Jag kör honom till hans morföräldrar.
- Varför göra dig besväret? - För att han är en bra grabb.
Jag är gärna med honom.
Och vad får du ut av det?
Ingenting.
Du ljuger. Du är en lögnare.
Är han din?
Titta på dig.
Jag är ingen jävla lögnare.
Du är mycket bättre. Jag knäpper inte ens.
Jag kan inte knäppa.
Vi är nära mina morföräldrar. Mamma sa att det snöar där.
- Jag har aldrig sett snö. - Verkligen?
Följ med. Om du vill, menar jag. Det vore schyst.
- Ja, det låter kul. - Ja.
- Ja? - Ge Gilbert luren. Det är John.
- John. Hur är det med huvudet? - Bara bra. Hur är det med din syster?
- Hej. Har du resten av pengarna? - Jag har resten av dina 10000.
- Det är 10 för lite. - Ta det jag har, eller leta efter resten.
Jag kanske ska leta i New Mexico.
Farmington i New Mexico. Jag kanske hittar pengarna där.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Självklart inte.
20000, John. Vi ses snart.
Vi bor inte långt bort. Ni kan bo hos oss.
- Jaså, hur länge då? - Så länge ni vill.
Nja, jag vet inte. Den här lilla historien har nog spelat ut sin roll.
- Vi ska nog bege oss. - Jösses.
- Gå och sug av dig själv. - Det har ju du redan gjort.
- Sa John varför han kör dig hem? - Han kör mig till mina morföräldrar.
Nej, talade han om varför? - Jag vill ge honom hela bilden.
Okej?
John verkar som typen som har misslyckats med allt i hela sitt liv.
Du har alltid haft framgång hos damerna, men det varar aldrig.
Med tiden grusades alla drömmar och du blev desperat.
Du kände dig ensam. Då kändes det inte så dumt att köra runt med honom.
- Mamma... - Ingen fara. Han är inte som vi.
Män som han har inte stake nog att överleva i verkligheten.
Den som har mest att förlora är du. Vet du ens vem han är, vännen?
Han utnyttjar dig.
Precis som han har utnyttjat mig.
- Som han utnyttjar alla. - Vilket skitsnack.
De sticker alltid.
John. John. Vi sticker bara. Vi kan få skjuts med nån annan.
Louis, gå in igen.
- Hon vet ingenting om dig. - Hon har rätt, jag är rädd.
Jag kan inte leva som alla andra.
Problemet är att jag inte kan förändra vissa sidor hos mig själv.
Stanna, John. John!
Jag visste att det var fel på honom. Vi kör dig hem. Det här slutar illa.
Hoppa in. Kom igen, det är okej.
Louis, vad gör du?
Hoppa in!
Ned!
Jävlar!
Jävlar. Det här är mycket pengar.
Vi kan flyga till Farmington, om vi vill.
- Det hon sa om dig var inte sant. - Hon läste mig som en bok.
När jag satt inne ville alla beskylla nån annan för den de hade blivit.
Mamma, pappa, flickvänner och fruar.
Jag har begått många misstag.
Men det var mina misstag, ingen annans. Mina.
När man blir äldre samlas alla misstag inom en.
En stor hög med misstag.
Ånger, skuld.
Det är så att man blir illamående.
- Hemligheter får mig att känna så. - Ja, hemligheter också.
- Har du många hemligheter? - Ja, massor. Du, då?
- Ja, jag gillade den där tjejen. - Det är väl ingen hemlighet?
Nej...
Berätta en av dina hemligheter.
Kanske en annan gång.
John?
Du.
Titta.
- Vi behöver mat till resan. - Jag hämtar bensin.
Vi ses här om tio minuter. Gå först, du.
Akta!
Stick, då.
- Något mer? - Tack, det var bra så.
Ett djärvt rån. Banken i Alpine söker en man och hans tonårige kumpan.
De reste västerut på väg 369-
- i en ljusbrun kombi med Texas-plåtar och registreringsnummer 74EJQ8.
- Hamnar vi i fängelse? - Nej, det gör vi inte.
- Är du rädd? - Nej.
Jag är rädd. Vad ska vi göra?
Jag vet inte.
Vilken röra.
Vi åker till Mexiko. Vi klarar oss i åratal där med alla pengar.
Vi måste skaffa en bil, men det klarar vi.
- Jag gillade kombin bättre. - Nåja.
Ingen saknar den här skrothögen, det är säkert.
Det vore skönt att köra över 80.
Vi kör halvvägs och letar upp ett lugnt ställe att slå läger på.
- Hur tror du att det blir? - Vilket? Dina morföräldrars ställe?
Ja.
Jag vet inte. Det är nog vackert.
- Hinner vi dit imorgon? - Ja, vi är där vid lunchdags.
Först måste vi ta oss genom öknen.
Sedan kör vi upp i bergen.
Vi är nära när vi ser åkrarna.
Grönt, så långt ögat når.
Precis som på bilden?
Ja, precis som på bilden.
Jag fixar det åt dig.
Såja.
- Du är stilig, kompis. - Jag vill göra ett gott intryck.
Fyll tanken.
God morgon.
- Är han snart klar där ute? - Ja, snart.
SOS Alarm, vad gäller saken? Hallå?
Vad gäller det för akutsituation?
- Det var allt. - 20 på pumpen, det blir 24 dollar.
24, det är rena rånet.
Ha en bra dag.
Du, grabben.
- De skriver om dig i tidningen. - Du blandar ihop mig med någon.
Nej, jag vet vem du är. Jag vet vem han är också.
Sanningen är, sir...
Sanningen är att han är min son.
Jag har bara gjort honom besviken.
Jag har övergivit honom och ljugit för honom.
Jag har hittat nya ursäkter att begå nya misstag i mitt liv.
Något jag håller hemligt för mig själv.
Han låter mig inte göra det. Snälla...
Låt mig rätta till det.
Snälla, låt mig rätta till det.
- Kom igen. Ta väskan. - Hör du inte?
- Minns du adressen? - Va?
Minns du hur stället såg ut? Minns du adressen?
- Vad är det som händer? - Du måste sticka.
- Jag lämnar dig inte. - Jag lovade honom att inte fly.
Louis, jag kan inte fly längre.
Jag ser mig själv som den jag ska vara.
Den goda människa som du förtjänar.
Jag har inte modet att vara den människan, att förändras. Förstår du?
Jag vill att du tar med dig den här. Ta med dig den.
Stick. Du klarar dig. Allt ordnar sig. Stick nu.
- Jag lämnar dig inte. - Du måste sticka.
Spring, för fan! Spring!
Vänd dig mot bilen med höjda händer.
Hur tror du att det blir?
Det är nog vackert.
Omringat av åkrar, så långt ögat når.
Precis som på bilden.
Ja, precis som på bilden.
Är du vilse?
- Jag ska till Farmington. - Då är du vilse.
- Jag är inte vilse. - Nähä. Säger du det, så.
Hursomhelst så är du nära.
Ta den vägen i en timme eller så.
- En timme? - Ja, minst en timme.
Men du är ung.
Du skulle kunna skjutsa mig.
Ja, det skulle jag kunna göra.
Jag blir mer välvilligt inställd om vi köpslår om det.
En grabb med silversmycken har inte svårt att få skjuts hem.
Vad sägs, grabben?
23 Farm Road.
- Louis? - Hej, mormor.
Tack, gode Gud. Vi trodde att vi hade förlorat dig för alltid.
Du skulle ha kommit för flera dagar sedan. Titta på dig.
- Hur tog du dig hit? - Jag gick.
Herregud. Kom in i huset.
Var började du? Hur kan du ha gått?
Hur lyckas ni pojkar bli så smutsiga?
Det är skönt att du är hemma, vännen. Jag vill att det här ska bli ditt hem.
Det här var din mammas rum.
Jag har behållit många av dem.
Jag hoppas att de inte gör dig ledsen. Jag tycker om att titta på dem.
Då känns det som att hon finns kvar.
Du föddes i den här sängen. Precis den här.
Verkligen?
Titta, där är din mamma. Din pappa håller dig.
Du var bara några månader gammal.
Du har vuxit så mycket sedan dess.
Min rara pojke.