ÅR 1815, 26 ÅR EFTER DEN FRANSKE REVOLUTION
SIDDER DER ATTER EN KONGE PÅ FRANKRIGS TRONE
Se ned, se ned -
- og undgå al kontakt.
Se ned, se ned -
- du er her, til du dør.
Der' ingen Gud -
- der er kun Helveds gru.
Se ned, se ned -
- der' tyve år endnu.
Jeg har intet gjort.
Åh, Jesus, bønhør mig!
Se ned, se ned -
- din Jesus svigter dig.
Hun venter mig -
- jeg ved, hun er mig tro.
Se ned, se ned -
- de har alle glemt dig nu.
Når jeg bli'r fri, så tæl til ti, så er jeg væk!
Se ned, se ned -
- en slave, det er du.
Se ned, se ned -
- her står du i din grav.
Hent flaget op.
Fange nummer 24601, det er nu, du starter din prøvetid.
- Ved du, hvad det er? - Ja. Nu er jeg fri.
Nej. Du skal følge instrukserne her.
Den her attest vil, indtil du dør, advare folk mod en farlig mand.
Jeg stjal jo kun et brød.
Min søsters barn var ved at dø. Og vi var sultne.
Det bliver du igen, indtil du forstår dig på lov og ret.
Jeg har forstået de her nitten år -
- som træl af den lov!
Fem år for tyveri, resten for dine flugtforsøg.
Ja, 24601.
Jeg hedder Jean Valjean!
Og jeg Javert!
Pas på og husk mit navn. Nej, glem mig ikke...
...24601.
Se ned, se ned -
- en slave, det er du.
Se ned, se ned -
- her står du i din grav.
Endelig fri, hvor sær en smag.
Glem aldrig de forspildte år.
Tilgiv dem aldrig det, de har gjort.
Skyldige er de, hver og én.
Dagen gryr, nu får vi se -
- hvad verden nu vil gøre for mig.
- En dags arbejde? - Papirer.
Beklager.
Valjean, du vil altid være prøveløsladt.
Hvis du udebliver, bliver du anholdt. Meld dig i Pontarlier om 30 dage.
Skyg ham.
- Må jeg se dine papirer? - Monsieur?
- Jeg sover i stalden. Jeg er sulten. - Ud.
Kom dog ind, for du er mødig -
- og herude er det koldt.
Er end livet nok så nøjsomt -
- vil vi dele, hvad vi har.
Her er vin til værn mod kulden -
- her er brød at styrkes ved -
- og en seng at hvile ud i -
- fra al smerte og fortræd.
Velsign den mad, vi får i dag.
Velsign vor kære søster og vor ærede gæst.
Ind med dig! Læg ham ned! Bliv der!
Monsignor, vi har Deres sølv.
Vi tog ham på fersk gerning.
Han var så fræk at påstå, at De gav ham det.
Det stemmer.
Men min ven, du gik så tidligt, at du svedte noget ud.
For jeg gav dig også dem her.
Lader man bare det bedste stå?
De herrer, lad ham gå.
Manden talte sandt.
De har gjort, hvad pligten bød Dem -
- drag nu af og gå med Gud.
Men husk på, min kære broder -
- at der er en større plan.
Du må bruge det fine sølvtøj -
- så du bliver en ærlig mand.
Som bevidnet af martyrer -
- Jeus lidelse og død -
- har Gud reddet dig fra mørket.
Jeg har frelst din sjæl -
- for Gud.
Åh, Jesus, hvad har jeg gjort?
En tyv i natten, en ussel køter på flugt.
Er jeg dalet så dybt, er det blevet for sent?
Var min bøn kun et hadefuldt råb -
- som ikke blev hørt, hvor højt jeg end skreg -
- her hvor jeg står ved min skæbnes skillevej?
Hvis der er en anden vej at gå -
- så er den væk på 20. år.
Det var en krig, jeg tabte hver gang. De dræbte et nummer, mig, Valjean -
- da de straffed' med lænker og død, bare fordi jeg stjal en humpel brød.
Men hvorfor lod jeg denne mand -
- berøre mig i sjælens dyb?
Han behandled' mig som enhver anden -
- gav mig sin tillid, kaldte mig broder.
Mit liv er nu den gode Guds.
Kan den slags ske?
Alverden mødte jeg med had -
- for den har altid hadet mig!
Det er øje for øje!
Med et hjerte som sten!
Det er hele min livsstil!
Det er alt, hvad jeg kan!
Ét ord fra ham, og man mig så på pinebænk, bag lås og slå.
I stedet gav han mig min frihed!
Jeg mærker skammen skære som en kniv.
Han sagde til mig, jeg har en sjæl.
Mon han den så?
Hvad skal jeg gøre med mit liv?
Er der en anden vej at gå?
Ud jeg rækker, men ak nej -
- for nattens mørke sænker sig.
Jeg ser ind i tomrummet -
- ind i syndens hvirvelstrøm.
Jeg vil ud af dette liv, flygte væk fra Jean Valjean!
Jean Valjean er borte nu!
En ny historie går -
- i gang!
OTTE ÅR SENERE ÅR 1823.
Dag for dag bliver du én dag ældre.
Og det eneste bud på de fattigste liv, det er hård kamp, det er strid!
Og her får man intet foræret. Man står der atter og spilder sin tid.
En dag færre at leve.
Og når dagen er slut, er du nok en dag koldere.
Og din skjorte er slet ikke varm nok.
Og de frelste suser forbi uden at høre børnenes gråd.
Nu er pesten også på vej, den bringer død.
En dag nærmere døden!
Når en dag går på hæld, er et nyt gry på vej.
Og en ny morgensol venter på at stå op.
Ligesom bølger rammer sand -
- hærger sulten over land -
- og så skal man betale igen, når hver dag går på hæld!
Når en dag går på hæld, får I intet for intet.
Hvis I driver den af, får I slet ingen mad.
- Og derhjemme har vi børn. - Og de skal også have mad.
- Du er heldig, du har dig et job. - Og en varm seng.
Så vi priser vor lykke.
Har I set, hvordan formanden har det i dag -
- med sin dårlige ånde og hænder, der klør?
- Fordi lille Fantine, hun stritter imod. - Se på hans bukser, så ved I besked.
Chefen ser ingenting. Vores formand er altid i brunst.
Hvis Fantine ikke passer på, så skal I se.
For så ryger hun ud.
Når en dag går på hæld, er endnu en dag omme -
- med nok penge på lommen en uge endnu.
Betal lejen, køb din mad. Du skal knokle, så længe du orker.
Så fortsæt, til du dør. Ellers får du bare krummer.
Du skal svare enhver sit, når din dag går på hæld!
Og hvad har vi her, min uskyldige søster?
Lille Fantine, hvad har du mon her?
"Kære Fantine, send flere penge. Cosette skal til lægen, det haster."
Giv mig brevet igen, for det angår dig ikke.
Tror du ikke, vi ved, du bedrager din mand?
Tør nogen her måske sværge for Gud, at hun aldrig har gjort noget forkert?
Hold så op med det! Monsieur Madeleine er her!
Hvad er det nu, de skændes om? Vil nogen skille dem, de to!
Er min fabrik måske et cirkus?
Så, mine damer, fald til ro.
Jeg er Borgmester her i byen. Jeg værner om mit renommé.
Tag Dem af det, formand, så skånsomt, som De kan.
Ja, Monsieur Madeleine. Nå, må jeg så få ren besked?
- Hun var selv ude om det. - Hun skjuler en unge.
- Hun betaler en mand. - Hvor får hun pengene fra?
Hun får dem ved at ligge i med hvem som helst!
Det ville ikke hue chefen.
Det er sandt med det barn, og det barn er min datter.
Hendes far gik sin vej, og vi mistede alt.
Nu bor hun hos et par på en kro. Jeg sender dem penge. Er det nu galt?
Når alt kommer til alt, får hun alting spoleret.
Hvis en skejer ud, står vi alle for skud.
Mens vi knokler dagen lang, har hun sit på det tørre.
Fyr hende nu, ellers ender vi alle i sølet.
Det er os, der skal hoste op efter endnu en dag!
Det anede mig, at tæven bed, at katten havde skarpe klør.
Din hemmelighed var dermed gættet.
Åh ja, den dydige Fantine, som holder sig så pæn og fin -
- du kunne så let, det tror jeg nok, stå bag balladen heromkring.
Om dagen er du jomfruhvid, men horer løs ved nattetid.
- Hun morer sig med sine mænd. - Laver ballade igen og igen!
Fyr den tøs i dag!
Ja, min pige. Skrub af.
Hr. Borgmester! Hr. Borgmester! Hr. Borgmester!
Jeg beder Dem!
Jeg har et barn! Hr. Borgmester!
- Velkommen, Hr. Inspektør. - Hr. borgmester.
Man kalder mig Javert. Jeg står til rådighed
- i gensidig respekt med lovens stærke arm.
Så ingen mand går fri.
Tag jer i agt.
Velkommen. I lovens ånd -
- har vi bestemt et fælles mål.
De kan sagtens være stolt, får ros fra højeste sted.
De har fortjent en lovens arm, den bedste, som Paris formår.
Man trives her.
Al sliddets søde frugt, at have et liv.
Jeg tror, at vi har mødtes før.
De har et ansigt, ingen glemmer let.
Hr. Borgmester! Hr. Borgmester!
- Hr. Borgmester! Vægten knuser ham! - Lig stille!
Holdt, holdt! Hold den i ro. Hold den i ro!
Sådan.
Er det her sandt? Jeg tror knap nok, hvad jeg ser.
I Deres alder, at være så stærk, som De er.
Det minder mig...
Jeg tænker her på en mand -
- for længe siden.
Han blev løsladt på prøve.
Men han forsvandt.
Kom nu og sig det ligeud.
Nej, tilgiv mig, det tør jeg ej.
Med forlov.
Godaften. Hvad vil De give? Det er min datters.
- Jeg vil give dig fire franc. - Den er ti værd!
Nej.
Jeg kan lugte, der er kvinder her. Jeg vil kaste anker i havnen lige der.
Søde dame, du får min sidste skejs. For jeg trænger godt nok til et knald -
- vil rumstere grundigt med min stang!
Skønne damer venter at få bid hos de mænd, der dukker op hver nat.
Skønne damer er parat til alt.
Stående og liggende, det er hip som hap.
Op ad muren, det er med rabat!
Så smukt et hår! Så fine lokker du har!
Det er dit held, der er penge i det, min skat.
- Jeg køber alt! - Hold dig væk! Lad mig være i fred!
Kom, sæt en pris.
Jeg vil give hele ti franc.
Hvad siger du så?
- Nok til min gæld. - Hvad siger du så?
Hvad gør jeg nu? Det dækker min gæld.
Ti franc kan redde min Cosette.
Skønne damer, det lette kavaleri. Stort som småt i parkens grønne lund.
Lang tid, kort tid, du bestemmer selv. Men det koster ekstra for et helt år.
Billigst er det under broen dér.
Tænk dig om.
Træd nærmere. Jeg giver 20 franc for en tand.
Kom her, min skat, din ungdom er penge værd.
Smerten går væk, og bide kan du endnu.
Kun de bageste.
Og det går stærkt.
For jeg kan nemlig mit kram. Kom, prøv det nu.
- Host op med det, du skylder mig. - Det er dobbelt op, hvis jeg tager to.
- Lad mig så høre, hvem er det skår? - Det er hende, der solgte sit hår.
- Hun sender sit barn alt, hvad hun kan. - Sådan er det, der er altid en mand.
Skønne dame, vil du med på holdet?
Skønne dame!
Lille ven, hvorfor alt det postyr?
Du er ikke mere værd end os.
Livet deler øretæver ud i flæng.
- Gør, som vi gør. - Tjen penge i din seng.
Sådan, putte, vis ham, hvad du kan.
Sådan, putte, giv ham bare alt.
Gamle, unge, lad dem stå i kø! Fulde horebukke, de er de værste svin.
Sølle, rige, landets bedste mænd, de er ikke helt så fine uden bukser på!
Bare de har penge, man kan få!
Skønne damer får man for en sang.
De har mange gæster, men de går jo snart igen.
Kom nu, Kaptajn, behold skoene på.
Er det ikke noget nyt, hvis pigen ikke kan sige nej?
Lette penge ligger på din seng.
Pas på, han ikke ser, hvor dybt du hader ham.
Ved de mon, at den, de kysser, er så godt som død?
Engang havde mænd et venligt sind.
Deres stemmer var blide -
- deres ord inviterende.
Der var engang, hvor kærlighed var blind -
- og verden var en sang -
- og den var inciterende.
Der var engang...
Så gik alting galt.
Jeg drømte en drøm i fordums tid -
- da alt var lyst og livet dejligt.
Om kærlighed, der aldrig dør.
Jeg drømte, Herren viste nåde.
Da var jeg ung og uden frygt -
- og drømme kom, blev brugt og spildtes.
Og der var ingen løsesum.
Hver sang var sunget, vinen drukket.
Men tigrene kommer hver nat.
Hvert et brøl er blidt som torden -
- mens de flår ens håb itu -
- mens de gør ens drøm -
- til skamme.
Han sov en sommer ved min side -
- fyldte hver dag med evig undren.
Han tog min barndom uden besvær -
- men han var væk, da det blev høst.
Dog drømmer jeg, han kommer snart -
- at vi skal leve de år sammen.
Men det er en umulig drøm -
- en storm, som ingen overvinder.
Jeg drømte om et andet liv -
- væk fra det helvede, jeg kender.
Væk fra et liv i sult og nød!
Livet har knust den drøm -
- jeg drømte.
Har du intet sted at gå hen? Nej? Du må have varmen.
Hvad har du til mig?
Vores yngste, min herre.
Nej, ikke Dem.
Du er vist fræk, din lille mær.
Ved Gud, det der får du betalt. Jeg garanterer, du skal bøde!
- Nej, nåde. Jeg gør, hvad De vil. - Forklar bare det til politiet.
Sig mig, hvad er der passeret? Hvem så hvad, hvorfor og hvor?
Lad mig høre hans beretning, lad ham sige det til Javert.
Javert, vil De nu tro det? Jeg for vild i mørket her -
- da den luder gik til angreb. Se, hun kradsede og bed.
Hun bliver straffet for sin handling, hvis De giver en fuld rapport.
Vær De trygt forvisset om, at hun bliver stillet for en ret.
Men jeg har en lille datter kun så høj som så, Monsieur.
Kære Gud, vis mig din nåde. Bliver jeg fængslet, vil hun dø!
Jeg har hørt den slags historier snart hver dag i 20 år.
Du kan spare dine tårer. Du bør bede dit fadervor.
Pas sin dont, høst din frugt. Sådan ærer du din Gud.
Har De et øjeblik, Javert? Jeg tror, at kvinden taler sandt.
De gjorde Deres pligt, lad hende gå. Hun skal have læge, ikke straf!
Er det sandt?
Hvor havner hun -
- dette barn, uden en ven?
Jeg synes, jeg kender dig.
Sig til, hvis jeg kan hjælpe.
Hvorledes kom du dog til dette usle sted?
Monsieur, gør ikke nar ad mig.
Jeg har det allerede hårdt.
De lod Deres formand sende mig væk.
Ja, De var der, men De så bort.
- Jeg gjorde intet galt. - Er det sandt, hvad du siger?
- Mit barn er nær ved døden. - Mod en sagesløs sjæl?
- Hvis ellers Gud var til... - Om jeg blot havde vidst...
...var det mit liv, han tog.
I Guds navn, det er en sag for mig.
Hun skal på hospitalet.
- Hvor er dit barn? - Hos en krovært i Montfermeil.
Jeg sender straks bud efter hende.
Den sag klarer jeg!
Hvil nu.
Fra Paris, Monsieur.
Hr. Borgmester, en udåd tilstå jeg må.
Jeg har besudlet den uniform, jeg har på.
Og ligeså Dem. Vær nådeløs i Deres dom.
Jeg var så hård mod hvert et skarn, jeg har set.
I den tro, at De var fange, har jeg løjet i en sag.
Nu er slynglen blevet fanget, skal for retten nu i dag.
Det er klart, han nægter pure alt som ventet af et skarn -
- men ingen flygter evigt, heller ikke Jean Valjean.
De siger, manden nægter alt og ikke viser tegn på bod og anger?
De siger, han skal for retten og igen bliver sat i fængsel?
Han bliver dømt, det bliver jeg med.
Rejs sigtelse mod mig nu.
De har bare gjort Deres pligt her, det er højst en mindre synd.
Vi er ingen af os fejlfri, pas De bare Deres job.
De tror, den mand er mig, slet ingen tvivl derom.
Den fremmede, de fandt, måske er han mit held.
Men hvorfor redde ham og gøre det godt igen -
- når jeg er nået så langt efter min lange kamp?
Hvis jeg bekender, bliver jeg dømt.
Og tier jeg stille, er jeg fortabt!
Jeg har jo ansat hundredvis af folk her, som stoler på mig.
Og kan jeg svigte dem? Hvem hjælper dem, hvis jeg bliver sat fast?
Hvis jeg taler, er de fortabt.
Og tier jeg stille, er jeg fortabt.
Hvem er jeg?
Kan jeg blot dømme ham til fængsel?
Og være blind for hans angst og tab?
Den skyldfri mand, der ligner mig, skal nu for retten i mit sted.
Hvem er jeg, hvis jeg nu for stedse gemmer mig -
- og er en anden mand, end jeg var før?
Skal mit navn da, til jeg dør, være slet og ret et alibi -
- en ren løgn?
Hvordan kan jeg stå op mod andre mænd -
- og se mig selv i øjnene igen?
Min sjæl tilhører Gud, javist. Det var den handel, jeg slog af.
Han gav mig håb, da håbet svandt -
- og styrken til at tænde det!
Hvem er jeg?
Jeg er Jean Valjean!
Hr. Borgmester!
Derfor, Deres Nåde, lad ham gå fri.
Han er så fri for skyld som Dem!
Hvem er jeg?
To-fire-seks-nul-ét!
Hr. Borgmester, De er ikke rask. De må følge med mig.
Tror De mig ikke, så spørg Javert. Jeg er på hospitalet.
Cosette, det er så koldt.
Cosette, du skal i seng nu.
Du leged' dagen bort -
- nu falder mørket på.
Kom til mig.
Cosette, nu svinder lyset.
Kan du se -
- hvor aftenstjernen stråler?
Kom til mig -
- og hvil dig ved min side.
For tiden går så stærkt, og det bliver bare koldere.
Kære Fantine, Cosette hun kommer snart.
Kære Fantine, hun sidder snart hos dig.
Kom, Cosette.
Mit barn? Hvor blev du af?
Fald til ro.
Få nu fred, evig fred.
Min Cosette...
...beskytter jeg fra nu af.
- Tag mit barn. - Dit barn skal intet mangle.
Gode herre -
- jeg tror, at Gud har sendt Dem.
Fortæl Cosette, jeg elsker hende.
Når jeg vågner, skal vi ses.
Valjean, vi ser omsider, hvem vi er.
'Borgmester', ha! De får en helt ny kæde.
Hold inde, ikke ét ord til, Javert! Før De lægger mig i lænker igen -
- så hør på mig, for en opgave venter mig.
Den kvinde efterlod et barn i nød, og det er kun mig, der kan gribe ind.
Vis nu nåde. Tre dage beder jeg om.
Så kommer jeg, på æresord. Så kommer jeg...
Tror De, jeg er gal? Jeg har jagtet Dem i flere år.
En mand som Dem kan ikke laves om!
Ikke en mand som Dem!
Tro alt det onde, De vil! Jeg har en pligt, jeg har svoret på!
- De ved intet om mit liv. - Nej, 24601!
Jeg stjal kun en smule brød. Verden ved De intet om!
De vil bare se mig død!
Men ikke før det barn er frelst!
Jean Valjean er blevet svag. De kan intet lære mig.
Om den pris, De har betalt. Alle er vi født i synd.
Ondskab findes overalt.
De ved intet om Javert!
I et fængsel blev jeg født.
Jeg blev født blandt ros som Dem -
- i den samme rendesten!
Oppe på skyen står et slot.
Hver gang jeg drømmer, ser jeg det.
Der skal jeg aldrig feje mer'.
Ikke på skyens kongeslot.
Der står en dame klædt i hvidt, vugger mig, synger mig godnat.
Hun er så skøn, hendes hud er blød.
Hun siger: "Cosette, jeg elsker dig højt."
Jeg ved et sted, hvor der er plads.
Jeg ved et sted helt uden gråd.
Gråd er slet ikke tilladt der.
Ikke på skyens kongeslot.
Nej, se nu der! Den lille frøken, såmænd.
Hun lader nu igen, som om hun gør det så godt.
Pas nu godt på, du ikke sløser! Det vil jeg ikke se!
Ti sølle franc er, hvad hun sender. Hvad kan man få for dem?
Tag så den spand, min lille ven, og skynd dig ud til brønden efter vand!
Vi skulle aldrig have taget dig i pleje.
Du slægter din mor på, en liderlig tøs!
Kom, Eponine. Kom, lad mig se dig. Du er nu så kær i din lille blå hat.
Nogle piger arter sig pænt og ved, hvad der klær dem, åh, gudskelov.
Hør, Cosette, du må stramme dig an.
Jeg bad dig jo gå ud i skoven efter lidt vand.
Nej, send mig ikke helt derud.
Jeg finder aldrig hjem igen.
Hold så din mund! Ellers skruer jeg bissen på!
Jeg bad dig gøre noget, og jeg beder aldrig to gange.
- Så står vi op. Vi skal åbne. - Jeg elsker dig. Meget højt.
Min fulde flok -
- mit resignerede slæng -
- mine skidne svin -
- er altid stive af druk.
De slyngler tror...
Nej, nej, nej. Ikke i nat.
...at de bor i min kro.
Så står vi op.
Duer i mit dueslag -
- vender hjem hver dag.
Kravler ud på alle fire.
- Far, her. - Tak, min skat.
Træd ind, Monsieur, det er mig kært.
Kig ind til byens ærligste vært.
Resten er kun ude på fup -
- flår deres gæster, tager rub og stub.
Sjældent kun De ser -
- brave mænd som mig.
En hæderlig kumpan hele dagen, som er...
Herre i sit hus, anerkendt profil, klar med et håndtryk og et ærligt smil.
Og en saftig vits, den kan nok gå an, kunderne er vilde med en levemand.
Hjælper gerne mine venner, hjælpsomhed er ikke dyr.
Men ingenting er gratis, alting her i verden har sin pris.
Herre i mit hus, direktør for zoo, klar til at snuppe en mønt eller to.
Vander deres vin, så er kanden fuld, hugger deres ting, når de går omkuld.
Alle holder af en krovært, han er alles bedste ven.
Jeg gør alt for at glæde Jesus, mens jeg narrer dem igen!
Herre i sit hus, med et vågent blik, ingen kunde skal få lov at gå forbi.
Tjener for de små, rige folks lakaj, sjælesørger, følgesvend på livets vej.
Alles kammerat og makker, alles ven i muntert lag.
Men pas på de klodser, tosser, mens jeg blanker jer helt af!
Vi har lækker mad, I får åndenød. Alting kan vi hakke, så det ligner kød.
Nyre fra en hest, lever fra en kat, pølser bliver fyldt med dit og dat.
Alle gæster er velkomne.
Brudesuiten er besat.
Rimelige priser plus et tillæg for lidt ekstra pjat.
Åh, Julle!
Der' gebyr for lus, ekstrapris for mus, 2%, hvis man vil kigge i et spejl. Her!
Her en skive kød, der en lille luns, 3%, hvis vinduet skal lukkes i.
Når man så skal sætte prisen -
- så har jeg en fin fidus.
Klage eller smiger, hvad de end siger, stiger prisen højere end et hus!
Undskyld, skat. Det må jeg få gjort noget ved.
Jeg har altid drømt om at få en prins.
Men du almægtige, kan du se, hvad jeg har fået?
Hvad? Hvad?
"Herre i sit hus!" Det er intet værd!
"Sjælesørger, følgesvend" og livslangt pis.
Lommefilosof.
Ja, en sand Voltaire.
Praler med sin elskov, men der er intet der.
Lunefuld, det er naturen.
Parred' mig med den der lus.
Gud, hvordan har jeg levet med den stodder i mit hus?
- Herre i mit hus! - Det er ren ruin!
- Sjælesørger, følgesvend. - Helt til grin.
- Tjener for de små, rige folks lakaj. - Hykleriske, sleske, fordrukne kvaj!
Kom og drik en skål for værten! - For hans lille kone med!
Hæv nu jeres glas og krus! - Op i værtens røv, din lus!
Hæv nu jeres glas og krus, han er herre i sit hus!
Jeg elsker også dig.
Kom og drik en skål for værten...
Tys nu. Du må ikke frygte mig.
Kom her. Vis mig, hvor du bor.
Sig mig, mit barn, hvad er dit navn?
Jeg hedder Cosette.
Mademoiselle, kan jeg bære spanden for dig?
I skoven gik hun ene rundt. Hun gik og skælvede i mørket.
Jeg kommer angående Cosette. Betaler hver en klink, De har til gode.
Jeg betaler, hvad jeg må -
- for at tage Cosette med mig.
Jeg elsker dig.
Det er en pligt, jeg lyde må.
Det er et løfte, som jeg svor.
For jeg var blind for andres nød.
Jeg så ikke, hvad jeg stod med.
Men din moder er hos Gud.
Hendes lidelser er slut nu.
Jeg er hendes talerør.
Jeg står her i hendes sted.
Kom med.
- Fra denne time er Cosette... - Lad mig tage frakken, Monsieur.
...i varetægt hos mig for altid. - De skal være velkommen her.
Løftet har jeg ikke glemt.
- Tag en spids. - Tag nu plads.
Fra nu af har Cosette en far.
Er det nu sådan fat?
Vil De tage vores kæreste skat?
Hvilken perle! En juvel!
Smuk som rubiner, vor øjesten.
Glem nu alt om den gæld.
- Hvem vil tinge om søde Colette? - Cosette.
Kære Fantine, hvil i fred. Vi har gjort alt for barnet. Mon ikke.
Brød blev delt, og hvert ben.
Hun har været som en af os selv.
Som os selv, min herre. Og det løber op.
Deres sindelag gør Dem ære. Og jeg vil gøre Deres afsked let.
Set i det lys er penge en bagatel.
Har vi så en aftale her?
Ja, det dækker stort set alt -
- men ramt af sygdom var hun så tit.
Stakkels pus, sikket hyr.
Medicin er jo frygtelig dyr.
Ikke at vi holdt igen.
Det er jo bare en kristen pligt.
Slut med det. Her er mit bud.
Femten hundred for svie og savn.
Kom, Cosette, sig farvel.
Lad os finde et venligere strøg.
Tak, I to, for Cosette.
I vil nok glemme det hele ret let.
- Farvel, Courgette! - Hun hedder Cosette.
Nu må du kigge.
Den er til dig.
Hvor jeg går, skal du med.
Vil du være som en fader for mig?
Ja, Cosette, det er sandt.
Jeg er fader og moder for dig.
Ikke værst. - Ikke nok! Der står en strømer.
Hvad har du lavet?
Hvor er barnet Cosette?
Hun er rejst med en herre. De fortalte ikke hvorhen.
Han sagde ikke, hvor han bor.
Din kæmpenar, se nu, hvad der sker? Du skulle smede, da jernet var varmt!
Næste gang lover jeg at slå til. Okay?
Pludselig er du her.
Nu er det i gang.
Kan to spændte hjerter slå i takt?
I går var jeg alene.
Nu er du ved min side.
Én ting, der er sær -
- endnu ikke her, er begyndt.
Pludselig er vor jord som et helt nyt sted -
- der er fyldt med nåde, fyldt med lys.
Hvordan kunne jeg vide, at alt det håb -
- var i mit indre?
Alt, der var, er væk.
Gennem natten rejser vi ud.
Hvordan skulle jeg kende til, at lykken rykker hastigt ud?
Den tillid, du viser mig -
- gør mig bange for at svigte dig.
Kun et barn, som ikke ved, at faren altid følger mig.
Der er skygger overalt -
- og minder forbliver ufortalt.
Ensom aldrig mer' -
- skilt ad aldrig mer'.
Du har gjort mit hjerte så varmt.
Du har medbragt livets kraft, den kærlighed, jeg savned'.
Pludselig ser jeg nu -
- hvad jeg før ej så -
- at noget pludselig -
- er begyndt.
NORDPORTEN I PARIS
Må vi se papirerne?
Hvor er De på vej hen?
Cosette. Cosette.
Giv mig dukken.
Kom.
Valjean!
Kom! Skynd dig!
Kom nu.
24601!
Cosette. Jeg har dig. Kom.
Valjean!
Hvem der? - Jeg beder Dem, monsieur.
Jeg har brug for hjælp. Jeg beder Dem.
- Hr. Borgmester? - Hvem er De?
Fauchelevent. Jeg lå fastklemt under min vogn.
- De reddede mit liv. - Fauchelevent.
Vi har brug for et tilflugtssted, barnet og jeg. For at forsvinde.
Vi siger tak for det, man giver os -
- hvad søstrene ordinerer.
Kom.
Her beder vi om nye tider.
Her kan livet starte på ny.
Der, ude i mørket -
- en flygtet forbryder -
- faldet fra Gud.
Faldet fra nåden -
- Gud er mit vidne -
- jeg giver aldrig op -
- før han står foran mig.
Før han står foran mig.
Han kender natmørkets vej, jeg lader mig lede af Gud.
De, der følger de retskafnes vej -
- belønnes til slut.
Og falder de, som Lucifer faldt -
- så flammer, så sværd!
Stjerner i al mangfoldighed -
- talløse skarer -
- I fylder mørket -
- med orden og lys.
I står på vagt for os -
- tavse og tro -
- står på vagt hver en nat -
- står på vagt hver en nat.
Hver af jer kender sin plads -
- kender det sted, I skal hen.
I vender tilbage igen og igen.
Altid holder I stand.
Og falder I, som Lucifer faldt -
- så bryder I i brand!
Og så må det være, for så står det skrevet -
- over døren til Paradis -
- at de, der vakler, og de, der falder -
- skal bøde derfor.
Gud, lad mig finde ham -
- så jeg kan se ham -
- bag lås og slå!
Jeg giver aldrig op -
- før da!
Ved mit ord -
- i den funklende nat!
NI ÅR SENERE
Kom så, gutter!
Kom så!
Kig ned og se, en tigger for din fod!
Kig ned og vis lidt nåde, hvis du kan.
Kig ned og se, på gaden sover de.
Kig ned, kig ned, et menneske er han!
Hejsa, goddag, jeg hedder Gavroche, her er min flok, det er mit sted.
Ikke noget særligt eller flot, slet ikke noget, De vil have.
Her har vi fine folk vores skolegang, her i kvarteret Saint Michel.
Vi har kun krummer fra de riges bord bortset fra det, vi hugger selv.
Er du fattig? Er du fri?
Følg kun mig. Følg kun mig!
Kig ned og vis lidt nåde, hvis du kan!
Kig ned, kig ned, et menneske er han!
Vent, Gavroche!
Kongen slog vi engang ihjel -
- ændrede alt fra dag til dag.
En anden konge har vi nu.
Det blev det ikke bedre af.
Der var engang, vi førte frihedskamp. Kampen i dag, den gælder brød!
Så er der lige det med lighedskamp. Enhver er lige, når han er død!
Find din plads! Grib din chance!
Vive la France! Vive la France!
Kig ned og vis lidt nåde, hvis du kan!
Kig ned, kig ned, et menneske er han!
Hvornår er det slut? Får vi nu et liv? Noget må de give os, noget må ske.
Det vil ske, det vil ske, det vil ske!
Hvor er de høje herrer nu? Hvor er den konge, der har magt?
Vi har kun én, general Lamarque, som vil forbedre folkets kår!
Lamarque er syg og døden nær. En uge har han vist igen.
Med al den vrede, som vi ser, er der så langt til dommedag?
De rige svin skal have en lærestreg!
Død over kongen!
Og barrikader skyder op!
Vi mødes her i morgen hjemme hos general Lamarque.
Vive general Lamarque!
Marius! Ved du, hvilken skam du nedkalder over vores familie?
Det er en skændsel.
Marius! - Vive general Lamarque!
Vive la France! Vive la France! Vive la France! Vive la France!
Hejsa, monsieur. Hvad sker der nu?
Pønser De på revolution?
Påstår De, De er pengeløs? Jamen Deres farfar er jo rig.
Hver en franc vil jeg tjene selv. Alle de broer har jeg brændt.
Jeg nyder Deres snak, monsieur. - Jeg, at De altid driller mig.
Så lidt han ved.
Så lidt han ser.
Her, værsgo.
Eponine!
Alle er her, ved, hvad I skal. Brujon, Babet, Claquesous.
Du, Montparnasse, du holder vagt med Eponine. Pas på.
Græd af hjertens lyst. Ingen fejl, min skat.
Åh, monsieur, denne vej.
Dette barn har slet ikke fået mad.
Red et liv, giv en skærv.
Gud vil belønne det gode, De gør.
Vent nu lidt. Et skæbnetræf!
Verden er et forunderligt sted.
Folk som mig husker let.
De er slynglen, der lånte Colette! - Cosette.
Hvad er det? Er De gal? Nej, monsieur, De forveksler mig vist!
Vi har mødtes før! - Og nu hoster De op.
Deres lomme er dyb. - For hun koster, dit kryb.
- Brujon! - Politiet er her! Stik af fra Javert!
- Cosette! - Far!
Så nogen det håndgemæng her? Så før ham frem for Javert!
Monsieur, de udskud vil se, at ingen af dem går fri.
Se engang den kønne samling, som lå gemt under en sten.
Denne sværm af orm og mider kunne have blanket Dem af.
Jeg kender den fyr og det, han har for. Hvis De vidner, får han sin straf.
Hvor blev den herre af, og hvad løber han for?
Han bliver ikke let at finde.
Han er en anden, end man tror.
Hende der, den unge kvinde -
- er det barn, han stjal fra mig.
- Jo, og mig. - Ja, os begge.
Kan det være den tremmerusker, som er skyllet op på land?
Da man nævnte mig, forsvandt han. Det kan sagtens være ham.
Når der ikke...
...er et offer -
- kære De, må jeg så gå?
Husk blot på...
...når De får ham...
...var det mig, der gav besked.
Lad ham løbe, til han segner.
Jeg vil fange ham til slut!
Gå nu hver til sit og spred jer. Få den pøbel væk herfra!
Cosette! Nu husker jeg det.
Cosette! Hvordan går det til?
Som børn legede vi sammen.
Se, hvad der blev af mig.
- Eponine! Hvem var det der? - Bare en billig burgøjsertøs.
- Eponine, find hende for mig! - Hvad giver du for det?
Hvad som helst!
Du er helt ustyrlig nu. Men hvad kan du i hende se?
Du er jo helt fortryllet nu. Nej... penge vil jeg ikke have.
Eponine, så hjælp mig dog. Find ud af, hvor hun bor.
Men gå diskret til værks. Sig intet til din far.
'Ponine! Til da er jeg fortabt!
Der ser du, hvad jeg sagde.
Der er mange ting, jeg ved.
'Ponine -
- hun kommer vidt -
- omkring.
Snart er det tid.
Så snart, at det vækker vort flammende blod.
Men vær på vagt!
Lad ikke vinen beruse jer.
Find på et tegn, så folket kan samles -
- med våben i hånd og bakke os op!
Marius, vågn op! Hvad er der med dig? Har du mon set et spøgelse?
Lidt vin kan løsne tungebånd.
Et spøgelse, siger du. Ja, måske.
Noget lignende fik jeg at se. Først var hun der, så var hun væk.
Det er et chok! Men dog! Åh nej!
Har Marius forelsket sig?
Han sagde aldrig 'Uh' og 'Ah'.
Vi har en kamp, som vindes skal, her står han som en Don Juan.
Det er bedre end en opera!
Nu må vi beslutte os for, hvem vi er.
Kæmper vi for retten til en aften i operaen nu?
Har du mon spurgt dig selv: hvad er prisen for mig?
Er det bare en leg, en forkælet ungersvends leg?
Nej, farven på vor jord forandres dag for dag.
Rød, som blod fra vrede mænd!
Sort, som fortids helvedsfærd!
Rød, som morgengry igen!
Sort, som nat, der ender her!
Hvis du selv havde set hende, havde du vidst -
- hvad der sker, når man rammes af åndeløs kærligheds lyst.
Havde du været der i dag, havde du måske set -
- at din verden blev ny i et flammerødt skær.
Det, der var ret, er vrang -
- det, der var vrang, er ret.
- Rød! - Min sjæl er brudt i brand!
- Sort! - Hvis hun fornægter mig!
- Rød! - Begærets flammeglød!
- Sort! - Som håbet, der forsvandt!
Du er ikke længere et barn. Du mener det godt.
- Men nu er der et højere kald. - Det ved jeg.
Hvem ænser nu din arme sjæl? Vi står nu med et højere mål.
Vort sølle liv er intet værd!
- Rød! - Som blod fra vrede mænd!
Sort, som fortids helvedsfærd!
Rød, som morgengry igen!
Sort, som nat, der ender her!
Hør efter, alle sammen!
General Lamarque er død.
Lamarque. Hans død er af skæbnen bestemt.
En folkets mand.
Hans død er det ventede tegn!
Vi begraver ham, vi ærer hans navn med oprørets flammer tændt i vort blik.
Af kærter i sorg vil der opstå en bavn.
Og på hans grav skal barrikaderne stå!
Nu er det tid!
- Vi modtager den med jubel og råb! - Nu rykker vi ud, al tvivl er nu væk!
- Vi vil juble hurra! - De kommer i hobetal!
De vil lyde vort kald!
Fandt du hende?
Hvor sært -
- at føle, at mit liv nu er begyndt.
Hvor nyt.
Kan man forelske sig med sådan hast?
Hvad er der galt med dig, Cosette?
Har du lidt i din ensomhed?
Så meget står ikke klart -
- så meget, du ikke ved.
I mit liv -
- er der så mange spørgsmål og svar, som jeg synes klinger hult.
I mit liv hænder det, at jeg lytter til stilhedens suk som en gådefuld sang.
Det er en sang -
- om en verden, der venter mig, men så fjern -
- at kun en sagte hvisken viser mig vej.
Mon han ved, jeg er til? Er han til eller ej?
Har han set, hvad jeg så? Mon han føler som jeg?
I mit liv er min ensomhed slut -
- nu da kærlighed er mig så nær.
Find mig nu.
Find mig her.
Kære Cosette, du er et ensomt barn.
Så tænksom, så trist ser du ud.
Og tro mig, at hvis jeg kunne bestemme -
- var jeg altid hos dig.
Og du må kede dig, kan jeg se.
Du kun har mig at tale med.
Gid jeg vidste lidt mere om den mand, som du var for længe siden.
Du har kun sagt lidt om dit liv indtil nu, og hvorfor vi lever i skjul.
Så mørk, så mørk, javist -
- det er din hemmelighed.
I mit liv...
...du må tilgive mig... er du kærlig og nænsom og god.
Men papa, kære papa -
- du betragter mig kun som et barn faret vild i en skov.
Hold nu mund... hold nu mund, det er en tid, der er død.
Der er ord -
- som helst ikke skal høres og siges.
I mit liv -
- er jeg ikke noget barn og vil vide alt, hvad der er sket.
Om de år... år, der gik.
Men så vid -
- det er Gud, der fortæller os alt. Hver en ting til sin tid.
I mit liv -
- er hun kommet som englemusik, som et lys fra en sol.
Og mit liv går i stå, som om noget er slut nu og noget knap nok begyndt!
Eponine, du er den ven, som har vist mig vej.
Takket være dig har jeg nu fundet Gud -
- og himlen er nær!
Og jeg er i en verden så ny og så fri!
Hvert et ord, som han siger, gennemborer mig, fordi...
I mit liv -
- har jeg aldrig kendt nogen som ham -
- uanset hvor han er.
Hvis han spørger -
- er jeg hans.
I mit liv -
- er der nogen, der fylder det ud.
Venter nær.
Venter her.
Mit hjerte er fuldt -
- et hjerte i sang. Men jeg gør alting helt forkert.
Oh, synd og skam, jeg fik end ikke Deres navn.
Kære Mademoiselle -
- sig det nu. Kom, fortæl.
Mit hjerte er fuldt -
- helt trygt, uden sorg.
Jeg hedder Marius Pontmercy.
Og jeg Cosette.
Cosette, jeg står og mangler ord.
Så hold blot mund.
- Fortabt er jeg. - Jeg fandt mig.
- Et hjerte så lyst. - Han har aldrig været min.
Mit hjerte er dit.
- Det var dit med blot et nik. - Det var aldrig mit.
Ved første blik.
Aldrig hører jeg de ord.
- Sagt til mig. - Fra i dag.
- Ikke jeg. Ikke jeg. - Og hver dag.
- Hans hjerte er fuldt. - For det er ingen drøm.
- Han vil aldrig ænse mig. - Ingen drøm, det er sandt.
Cosette?
Cosette, hvad er det, du laver? Jeg bad dig blive derinde.
- Hvem er den tøjte? - Det er din tøs, Eponine.
Har du glemt dit eget barn? Hvorfor drysser hun rundt her?
Eponine, gå nu hjem. Du er bare i vejen.
Vi er nok her uden dig.
Jeg kender huset, siger jeg. I finder intet der.
Her bor pigen med sin far. Et helt almindeligt liv.
Du skal ikke volde besvær. Pas på, du må forklare dig.
- Så skriger jeg og advarer dem! - Det mindste pip, og du fortryder det!
Åh gud, Cosette!
Vent kun, min tøs! Det koster dyrt! Kom med et skrig! Kom med det nu!
Politiet!
Det er Javert! Så fandt han mit skjulested.
Cosette må væk.
Vi må hen i Rue de I'Homme Armé.
Og så sejler vi til England.
Skynd dig! Gør dig klar!
Vi sejler væk. Skynd dig, Cosette!
Nu lukker vi endnu en dør og får endnu en dag!
Så er det afgang!
For mig selv -
- har jeg ham ved min side.
Helt alene -
- går vi gennem natten.
Uden ham -
- har jeg hans arme om mig.
Jeg lukker min øjne, helt fortabt -
- og så har han mig.
Her i regnen -
- hviler der et sølvskær.
Alle lys -
- spejler sig i floden.
Her i mørket står træer i stjerneskæret -
Og alt jeg ser, er ham og mig for evigt og for evigt.
Og jeg ved -
- det er ren fantasi.
At jeg taler med mig selv -
- og ikke med ham.
Og endskønt jeg ved, at han er blind -
- siger jeg -
- der er håb for os.
Jeg elsker ham, men hver gang natten ender -
- er han væk, og floden er kun flod igen.
Uden ham forandres verden om mig.
Den fyldes op med nøgne træer og folk, jeg ikke kender.
Jeg elsker ham -
- men hver dag må jeg længes!
Men jeg har kun ført mig selv bag lyset.
Uden mig så vil han stadig leve -
- et liv så fyldt med en lykke -
- som jeg aldrig har kendt.
Jeg elsker ham.
Men bare for mig selv.
Én dag til.
Endnu en dag, endnu en skæbnestund.
Den uendelige vej til Calvary.
De mænd, der ved, hvad jeg har gjort, de dukker nok snart op igen.
- En dag til. - Jeg leved' ikke før i dag.
Hvad er mit liv, hvis vi skal skilles?
- Én dag til. - I morgen er du langt herfra.
Det er med dig, mit liv begynder.
Én dag til blot for mig selv.
Tror du mon, vi ses igen?
Én dag til, hvor han forsmår mig.
Jeg vil bare være hos dig.
Hvilket liv jeg kunne have kendt.
Jeg er tro, det sværger jeg.
Men han så mig aldrig der.
Én dag til, før vi slår til.
Skal jeg vælge hendes vej?
På vor friheds barrikader!
Følger jeg de andres kald?
Når vi danner fælles front.
Går jeg med? Tør jeg det?
Finder du så mon din plads?
Vor tid er nu!
- Vor dag er her! - Én dag til!
Én dag til før denne opstand. Endnu før den går i gang -
- står vi klar mod disse lømler. De bliver kvalt i eget blod!
Se dem gå amok. Det gør ikke spor. Der er mange retter på det kolde bord.
Her et lille nip. Og et lille nap. De skal dø, så skaden bliver ikke stor.
Én dag til, før det begynder.
Hæv nu frihedsfanen højt!
Hver en mand er konge nu!
En ny tid til dem, der sejrer! En ny verden står på spring!
Kan I høre folkets sang?
Min plads er her!
Jeg kæmper med jer!
Én dag til!
Vi vil finde deres helte -
- følge dem, hvor end de går.
Vi vil vide alt, hvad de ved, hver en lille hemmelighed.
Én dag til før denne opstand. Endnu før den går i gang -
- står vi klar mod disse lømler.
I morgen ligger langt herfra.
I morgen vil vi få at se, hvad Gud, vor skaber, vil med os.
Ét gry til!
Én dag til!
Kun én dag!
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen.
Når din hjerterytmes puls -
- følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når i morgen gryr!
Går du med os i vor kamp?
Hvem er nu stærk, står last og brast?
Øjner du en verden omme bag barrikadens mur?
Slut dig til vor kamp for at opnå den frihed, du får!
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen!
Når din hjerterytmes puls følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når morgendagen gryr!
Vil du give alt, hvad du har -
- så vores fane rykker frem?
Nogle falder, andre lever.
Rejser du dig, satser alt?
Snart svømmer den franske jord i martyrernes blod!
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen!
Når din hjerterytmes puls følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når i morgen gryr!
Holdt!
Træk blank!
En sagesløs kvinde! Morder!
Angrib!
Pres dem til højre!
Tak, Monsieur.
- På barrikaderne! - Vive la France!
- På barrikaderne! - Kom så!
Duk jer! Duk jer!
- Let så røven! Det er begyndt! - Barrikaden!
- Beklager. - Hvad laver du?
Vi har brug for møbler hernede! Alle dem, I har!
Pas på, dernede!
Pas på!
Kom så, drenge!
Nej!
Tak, madame.
Jeg skal bruge en, der kan afsløre deres angrebsplan.
Den plan finder jeg. Jeg kender dem.
Var i krig. Tjente dem.
På den tid, jeg var ung.
- Nu gør vi fælles front! - Bare du får ret.
- Hunde gør! - Lopper klør!
De gør det, der skal til!
Rød, som blod fra vrede mænd!
Sort, som fortids helvedsfærd!
Rød, som morgengry igen!
Sort, som nat, der ender her!
Han er tilbage!
Jeg har gjort, hvad jeg sagde, jeg har set, hvor de er -
- jeg har tal på hver mand. Lad mig sige, hvad jeg kan.
Vogt jer, de har tropper nok, og faren er stor.
Vi må bruge al vor snilde for at besejre dem.
Fat mod! Hvis du kender deres plan, så vil vi forpurre den.
Der er måder, et folk kan kæmpe på. Vi vil nedkæmpe overmagten!
Jeg har hørt, hvad planen er. De gør ingenting i nat.
Lige nu sulter de jer ud, før end det endelig går løs.
Samler deres styrker, indtil det bliver lyst.
Løgner!
Godaften, Inspektør. Skal man nu møde Dem her?
Jeg kender denne mand, det er Inspektør Javert!
Så tro ikke et ord, han siger, for ikke ét er sandt.
Og heraf kan I se, hvad nytte småfolk, de gør.
- Bravo, Gavroche, du er modig som få. - Hvad gør vi nu ved denne slange?
Sæt den mand ind i krostuen der. Folket vil dømme Dem, Javert!
I kan skyde eller vente, drengestreger er det kun.
Døden venter hver forræder! Folkets dom har ingen ret!
Vi ser fortsat fremad!
- Tror I, det her var dumt? - Fremad!
Skyd ikke.
- Knæl! - Spar på krudtet.
Tag sigte!
- Duk jer. - Hvem der?
- Den franske revolution! - Fyr!
De kommer!
- De forcerer barrikaderne! - Tilbage!
Marius! Nej!
- Marius! Hvad laver du? - Ned!
Marius, ned med dig! Ned!
Nej!
Træk jer tilbage! Eller jeg sprænger barrikaden!
Så ryger du selv med i købet!
Kors!
Jeg ryger selv med.
Væk! Væk!
- Vi var alle røget med! - Du råder ikke over mit liv!
- Eponine. Hvad gør du her? - Jeg skjulte det for dig.
- Det er fra Cosette. - Regnen vil ødelægge krudtet.
Om forladelse.
Hvad har du gjort?
'Ponine.
Rolig nu... Monsieur Marius.
For det gør ikke ondt.
Lidt regnvejr er kun sundt.
Det rører mig ikke nu.
Du er her.
Og så er alting godt.
Og du vil gøre mig tryg.
Og du vil holde mig tæt.
Og regn får blomster til at gro.
Du lever nok, 'Ponine. Ved himlens Gud!
Gid mine ord kunne læge dine sår.
Nej, hold om mig og glem det der.
Giv mig ly, giv mig trøst.
- Sov nu sødt, min Eponine. - Rolig nu, Monsieur Marius.
- For du har ikke ondt. - For jeg har ikke ondt.
- Lidt regnvejr er kun sundt. - Lidt regnvejr er kun sundt.
- Det rører dig ikke nu. - Det rører mig ikke nu.
Jeg er her.
Og så er alting godt.
- Jeg sidder her hos dig. - Og du vil gøre mig tryg.
- Indtil du sover. - Og du vil holde mig tæt.
Og regn...
Og regn. ...får blomster til at...
...gro.
Gavroche, vil du gøre mig en tjeneste?
Hvad som helst. Du reddede mit liv.
- Brev fra barrikaden. - Fra barrikaden? Hit med det.
Noget til mig, noget til dig. Ingen almisser.
Knægt.
Hold dig væk derfra, er du med?
"Kære Cosette, du har vundet min sjæl, og snart er du væk.
Er det kun en dag, siden vi mødtes, og verden blev født på ny?
Skulle jeg falde i kampen i dag, er det her mit farvel.
Nu da jeg ved, at du også...
...også elsker mig, er det sværere at dø.
Jeg håber, Gud får mig hjem for at være hos dig.
Bed for din Marius.
Han beder for dig."
Åh gud.
Det er den dag, jeg frygted' mest. En ung mand vil forandre mit liv.
Denne Marius vil have min livsaftens skat som sin brud.
Men han kan dø i nat.
Jeg må finde den knægt.
Skyd ikke! Skyd ikke!
Jeg kommer her som frivillig.
Ser I...
Kan De se fangen der? En frivillig som Dem!
- Og en spion ved navn Javert! - Hans liv er snart forbi!
- Ind med dig! - Nej! Jeg kender ham.
- Snigskytter! - Oppe på taget!
- Hvor er de?
- Vi går til venstre. - Og vi til højre.
- Øjne på stilke! - Hold øje med tagene!
Tak.
Spar Deres tak, Monsieur Gør mig en tjeneste.
Hvis det står i min magt.
Giv mig kun ham Javert! Så tager jeg hånd om ham.
Gør med ham, hvad De vil. Han er Deres ansvar nu.
Nej... Enjolras.
- Vi ses igen. - Du har villet det her hele dit liv.
Tag nu din hævn.
Ja, det passer fint med en kniv.
- Forsvind herfra. - Hvad mener du?
Løb Deres vej.
Én gang tyv, for evigt tyv.
Det, du ønsker, stjæler du.
Du bytter let dit liv for mit.
Ja, Valjean, en fed fidus.
Skyd mig ned på stedet her!
Ellers skal du på din vej stå til ansvar for Javert!
De tager fejl... De har altid taget fejl.
Jeg er en mand så fuldt som nogen mand.
Og De er fri, og intet krav til gengæld -
- ingen handel, intet bønskrift.
Der er intet, jeg bebrejder Dem.
De gjorde Deres pligt, det var det.
Og slipper jeg levende væk, kan De finde mig i Rue de I'Homme Armé 5.
Vore veje krydses sikkert igen.
Courfeyrac, du holder vagt. De kan komme, før det bliver lyst.
Op med hovedet, alle mand.
Så sandt, som fanen vajer er vi ej alene -
- for folket følger trop.
Marius.
Hvil dig.
Skål med mig.
En dag er slut!
For det liv, der var engang.
Det, som venskab præger, hyldes igen.
Må vort venskabs bæger fyldes igen!
Skål for dig -
- og skål for mig!
Rager det mig, om jeg dør, nu da hun er rejst sin vej?
Livet uden Cosette er slet intet værd.
Græder du, Cosette, hvis din Marius dør?
Græder du, Cosette -
- for mig?
Gud i det høje -
- hør min bøn.
I min nød har du altid stået bi.
Han er ung -
- fuld af frygt.
Lad ham nu -
- hvile trygt.
Bring ham hjem.
Han er den søn, jeg kunne have haft -
- hvis Gud havde skænket mig en søn.
Og somre dør, én for én.
Går hastigt væk, nu igen.
Og jeg er træt -
- vil snart være væk.
Bring ham fred -
- bring ham fryd.
Han er ung.
Han er kun en knægt.
Du kan tage -
- du kan give.
Lad ham være -
- lad ham leve.
Skal jeg dø, så lad mig dø.
Lad ham leve.
Bring ham hjem.
Bring ham -
- hjem!
Krudtet er vådt. Vi mangler ammunition.
- Vi er den sidste barrikade. - Hvad?
Vi er de eneste, der er tilbage.
Folket har ikke rejst sig.
Vi er svigtet af dem, der stadig lever i frygt.
Lad os ikke spilde liv. Lad alle, der ønsker det -
- trække sig.
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen.
Når din hjerterytmes puls følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når i morgen gryr!
- Enjolras, vi mangler ammunition. - De faldne har ammunition.
- Krudtet er vådt. - Lad os samle det hele ind.
Vi, de mindste, ved, hvornår vi skal slå til.
Vi syner ikke af meget...
Men vi har dog bid!
Kom her.
Spark ej en lille hund, fordi den er et kræ...
...vi slås som tyve hære og giver aldrig op!
- Gavroche, hvad gør du? - Få ham tilbage!
Dumme svin!
Så løb din vej og gem dig godt...
...når hvalpen...
...går til...
I deroppe på barrikaden, hør efter!
Paris' befolkning sover nu trygt.
Overgiv jer -
- I er fortabt.
Hvorfor ofre jeres liv?
Lad os dø, falde i kamp -
- gøre det hedt, mens vi kan.
- Lad dem bøde for alt! - Bøde dyrt for hver mand!
Lad andre træde i vort sted -
- indtil vor jord er fri!
Kanoner!
Så hurtigt I kan! Kom i sving!
- Til højre! - Vent!
Fyr!
Marius!
- De henter forstærkninger! - Anden kanon! Fyr!
Fyr!
Tag sigte! Fyr!
Søg i dækning, knægt!
Der kommer flere mænd! Enjolras!
Kanoner klar! Fyr!
Kanoner klar!
Og fyr!
Fremad!
Pas på!
Hjælp!
- Luk op! - Hører I?
Vi må barrikadere døren!
Marius! Marius!
Find jeres poster!
Rolig, gutter!
- Nu! - De kommer!
Mange tak!
Længe leve revolutionen!
Her er en nydelig ring.
Hallo.
- Du er i live! Jeg reddede dig! - Du!
- Hvordan kommer jeg ud? - Ned i bunden og til venstre!
Jaså, Javert. Jeg vidste, De var her. En trofast embedsmand er på sin post.
Han har intet gjort. Han har brug for en læge.
Jeg sagde jo, jeg giver aldrig op! Så spar dit krudt!
Giv mig en time, så er jeg Deres.
Al gæld er betalt.
Den fromme mand står her igen med snak om sin ret!
Kom! Der er ikke tid.
Se ned, Javert!
Han står på gravens rand!
Ét skridt til, og du dør.
Hvem er den mand? En djævel, måske? At han lod sin fange gå fri?
Han kunne besegle min skæbne til slut, slette fortiden og fjerne mig med.
Det kræved' blot et svirp med en kniv, men i stedet gav han mig mit liv!
Gu vil jeg ej stå i gæld til en tyv! Eller give op, når målet er nært.
Ingen skal håne lovens lange arm! Al sin medynk kan han have i fred!
Det, vi har tilfælles, er kun besvær. Det er enten Valjean eller Javert!
Tanker hvirvler forbi.
Kan man tro denne mand?
Skal hans synder forlades?
Skal hans brøde gå fri?
Skal tvivlen langsomt liste ind?
Hos en, der aldrig tvivled' før?
Mit hjerte er som sten, men skælver.
Det liv, jeg har kendt, er blot en skygge.
Er han fra himmel eller helved'?
Og ved han mon -
- at da han skænked' mig mit liv -
- så dræbte han mig -
- lige fuldt?
Og jeg griber efter hjælp -
- fra hver stjerne kold og stum.
Og fortvivlet stirrer jeg mod det øde, tomme rum.
Jeg må flygte fra den verden -
- jeg må flygte fra Valjean.
Ingen steder kan jeg gå -
- ingen udvej denne gang!
Så I dem gå ud parat til kamp?
Børn af barrikaden, som blev myrdet alt for snart.
Så I dem? De lå der, hvor de faldt.
Før kom nogen og kyssed' dem og trøsted', når de græd.
Så I dem i række og geled?
Min sorg er uden ende.
Og min smerte varer ved.
Tomme stole, tomme borde.
Mine venner, døde nu.
Det var her, de sang om opstand.
Her blev frihedsflammen tændt.
Her sang de om morgendagen.
Nu er morgendagen endt.
Og fra bordet her i hjørnet -
- der blev verden født på ny.
Deres stemmer klang i rummet.
Og jeg kan høre dem.
Og disse ord, de sang i kor -
- blev deres sidste nadver -
- på den sidste barrikade... ved gry.
Kære døde venner, tilgiv -
- at jeg er i live nu.
Og min sorg er uden ende -
- og min smerte varer ved.
Og det spøger i hver rude -
- kaster skygger, som jeg ser.
Tomme stole, tomme borde -
- hvor vi aldrig mødes mer'.
Kære venner, spørg mig ikke -
- om det offer, I har bragt.
Tomme stole, tomme borde.
Mine venners sang -
- er slut.
For hver dag kan du gå lidt mer' -
- og du kan nå lidt mer'. Så det går fremad.
Tænk ikke på det, Marius! Der venter os så mange år.
Jeg vil aldrig gå fra dig. Vi to skal være sammen hver ny dag.
Hver ny dag -
- vil vi huske den nat og det løfte, vi gav.
Et hjerte så fuldt...
- Hun har aldrig været min. - En nat fuld af dig...
- Ubekymret, ung og fri. - Gamle ord, men sande nok.
Cosette, Cosette!
- Kærlighed gror i ungdoms vår. - Gudskelov, du er her.
- Vented' på dig. - Lad det ske.
- For dine fødder. - Gudskelov, De er hjemme.
- Mit hjerte er fuldt. - Det var ikke en drøm.
- Og I får det i dag. - Ingen drøm alligevel.
Monsieur, det er en dag, jeg ikke glemmer let.
Hvordan skal jeg sige tak for lykken med Cosette?
Nu skal De bo hos os, og daglig skal De se -
- hvor højt vi elsker Dem. en far så god og tro.
Og ikke kun for én, men for os begge to.
Ikke ét ord til, min søn.
Der er noget, der må gøres nu.
Der var en mand, hvis navn var Jean Valjean.
Han stjal et brød til sin nevø engang.
I lænker nitten år han sled -
- bortvasked' skylden med sin sved.
For længe siden -
- løb han sin vej og tog et andet navn.
For at skåne Cosette holdt han tæt.
Marius, det var af hensyn til Cosette. Hans skam er også hendes skam.
Den tid er kommet, da han må -
- forlade alle her og gå.
Hvem er jeg?
De er Jean Valjean.
Monsieur, rejs ikke bort.
Det kan jeg ikke forklare, jeg kommer til kort.
Sig, jeg er taget på en rejse langt borte mod vest.
Det var for svært for mig at sige farvel. Ja, det er bedst sådan.
Lov mig, du aldrig røber for Cosette, hvad jeg har sagt, hvorfor jeg må væk.
Af hensyn til Cosette...
...må det være så.
Tak, Marius.
Hvor er han rejst hen uden et ord? Det er ikke noget, der ligner ham.
Hvorfor så brat, hvorfor nu? Og sagde han, hvor længe han er væk?
Jeg skulle blot fortælle dig, at han skulle rejse langt, langt væk.
Ja, men ikke nu.
Mit hjerte går itu.
Og vi skal aldrig skilles nu.
På ære.
Baron og baronesse du Thenard!
Gå din vej, Thenardier!
Tror du ikke, jeg ved, hvem du er?
Hvad sagde jeg? Det slog fejl.
Vis Monsieur, hvad vort ærinde er.
Sig ham alt, hvad du ved.
Vi vil nødig forstyrre, det er klart. Men 500 francs ville lune ganske rart.
- I Guds navn, sig mig da, hvad I fandt. - Betal kontant!
Jo, jeg så, klart som blæk -
- Jean Valjean i kloakken en nat -
- med et lig, han bar væk -
- en knægt, han havde dræbt så brutalt og så brat.
Jeg var der, som man siger.
Og jeg fandt tilmed en fin souvenir.
Denne ring... var min egen.
Himlen sender mig den som et tegn.
Så er det sandt. Jeg ved, at -
- Jean Valjean var min frelser den nat.
Jean Valjean, den bandit.
Host nu op, før jeg afslører ham.
Hvor er han?
- Hvor er han? - I klostret!
Cosette, kom med. Kom med mig.
Lad dem gå til bal, danse sig ihjel. Og derefter har du festen for dig selv.
Det, som vi vil have, kan vi altid få. Barrikaden falder, vi kan sagtens stå.
Vi kan se, hvad vej det blæser, lugte, hvor der penge er.
For vi er lige så glubske, griske, lige så grådige som jer!
Hvor vover I?
Ensom venter jeg i mørket.
Jeg tæller timerne, der går.
Jeg drømte, at Cosette var her.
Hun græd for mig. Min død var nær.
Herinde, ensom i løn -
- hør, denne bryllupsnat, min bøn.
Tag disse børn, o Herre, i din favn.
Velsign dem i dit navn.
Gud i det høje -
- hør min bøn.
Tag mig nu -
- i din favn.
Hvor du er -
- luk mig ind.
Tag mig nu -
- bring mig frem.
Bring mig hjem.
Monsieur, tag mod min tak.
Jeg er rede, Fantine.
Monsieur, læg byrden fra Dem.
Mit liv er snart omme.
- De gav hende kærlighed. - Hun er lykken for mig.
Og De skal bo hos Gud.
Fantine.
Papa, papa, hvad er det, jeg har hørt? Har du det godt? Hvorfor er du kørt?
Cosette, mit barn! Er jeg tilgivet nu? Åh, gudskelov, jeg fik denne dag med!
Nej, De må tilgive mig, jeg var et fæ. Så tilgiv mig min utaknemlighed.
Takket være Dem er jeg i live.
Og mit liv skal nu atter tilhøre Dem.
Cosette, en helgen er din far.
Da de såred' mig, så var det ham, der bar mig væk -
- som et lille barn -
- og bar mig hjem -
- til dig.
Nu er du her -
- og atter hos mig.
Nu kan jeg dø i fred.
Velsignet er mit liv.
Hør nu her, Papa, dit liv er ikke slut.
Det er for tidligt at tage afsked nu.
Ja, Cosette, forbyd mig blot at dø!
Jeg vil adlyde -
- hvis jeg kan.
Læs engang det skriftemål, jeg skriver.
Læs det, når... når jeg omsider sover.
Det fortæller -
- om en, der opgav hadet.
En mand, der lærte kærlighed, dengang han blev din værge.
Jeg ved det, papa.
Kom med mig -
- hvor ingen lænker binder.
Jeg er rede, Fantine.
Al din sorg har du nu helt lagt bag dig.
Gud i himlen, vis ham dit milde åsyn.
Forlad mig alle mine synder -
- og se i nåde til mig.
Tag min hånd -
- jeg fører dig til din frelse.
Tag min kærlighed -
- den varer evigt.
Og husk så på -
- den sandhed, der blev sagt os.
At når du elsker, åbenbarer Gud sit åsyn for dig.
Kan du høre folkets sang? De farer vild i nattens dal.
Det er musikken fra et folk, som vil op i himlens lys.
For de fortabte på vor jord -
- er der en ild, som aldrig dør.
Snart er den mørke nat forbi, vi får sol som før!
Og så får vi atter frihed -
- i Vorherres paradis.
Vi vil trave bag ved ploven, stikke sværdet i sin balg.
Snart vil cirklen blive brudt, og hver mand vil nu få sin løn!
Går du med os i vor kamp? Hvem er nu stærk, står last og brast?
Øjner du en bedre verden omme bag barrikadens mur?
Kan du høre folkets sang?
Kan du mon høre trommens slag?
Det er den fremtid, vi har med, når i morgen gryr!
Går du med os i vor kamp? Hvem er nu stærk, står last og brast?
Øjner du en bedre verden omme bag barrikadens mur?
Kan du høre folkets sang?
Kan du mon høre trommens slag?
Det er den fremtid, vi har med, når i morgen gryr!
I morgen gryr!