Nogle af os var i 2. farvede infanteriregiment Kansas.
Vi var i kamp med fjenden ved Jenkins' færgested i april, -
- kort efter de havde henrettet alle negersoldater ved Poison Springs.
Så ved færgestedet besluttede vi ikke at tage nogen fanger.
Vi lod ikke én af dem leve.
De af os, der ikke døde den dag, vi sluttede os til 116. regiment -
- fra Camp Nelson, Kentucky.
Hvad er dit navn, soldat?
Konstabel Harold Green, hr. Præsident.
Korporal Ira Clark. 5. kavaleriregiment Massachusetts.
Vi venter derovre.
Vi lader hestene stå og slutter os til 24. infanteriregiment -
- inden angrebet på Wilmington i næste uge.
Hvor længe har du været soldat?
I to år, hr. Præsident.
2. farvede regiment Kansas kæmpede bravt ved Jenkins' færgested.
Ja, hr. Præsident.
De dræbte et tusind oprørere. De var meget tapre.
Til en hyre på tre dollars mindre om måneden end hvide soldater.
Os fra 2. regiment...
Vi blev trukket yderligere tre som betaling for uniformerne.
Jamen...
Der er ligeløn nu, men ingen negerofficerer.
Det er jeg klar over, korporal.
Det er godt, De er klar over det, hr. Præsident, men...
Men nu er hvide mennesker vant til at se bevæbnede negere, -
- der er på deres side, og de har accepteret ligeløn til negrene.
Om få år vil de måske godtage tanken om sorte løjtnanter eller kaptajner.
Om 50 år måske en sort oberst.
Om 100 år stemmeret.
Hvad vil du tage dig til efter krigen, korporal Clark?
Arbejde, hr. Præsident.
- Måske De vil ansætte mig. - Ja, måske.
Men De skal vide, at jeg får kvalme af lugten af skosværte, -
- og jeg er ingen barber.
Jeg har endnu aldrig fundet en, der kunne sætte skik på mit hår.
- De har meget kruset hår. - Ja, det har jeg.
Min sidste barber hængte sig.
Det samme gjorde hans forgænger. Han testamenterede sin saks til mig.
- Præsident Lincoln. - Godaften.
- Vi så Dem og... Vi var med... - Ved Gettysburg.
- Kæmpede I ved Gettysburg? - Nej, vi blev hvervet i sidste måned.
Vi så ham ved indvielsen af kirkegården.
Vi hørte Deres tale... Kors. Hvor høj er De egentlig?
Klap dog i.
- Kunne I høre, hvad jeg sagde? - Ikke meget af det.
"For fire snese og syv år siden skabte vore forfædre på dette kontinent -
- en nation undfanget i frihed og viet til den tanke, at alle er skabt lige."
Fornemt. Tak.
"Nu er vi midt i en krig, som afprøver, om denne eller nogen anden nation -
- således undfanget og således viet kan bestå.
Vi er samlet her på en af krigens store slagmarker."
Meget fint.
"Vi er kommet for at indvie en del af denne mark -
- som hvilested for dem, som her gav deres liv, for at vor nation kan leve."
Hans onkler døde på andendagen.
Jeg kan den sidste del.
Kompagni! Afgang!
I må hellere finde jeres kompagni. Og tak.
Gud velsigne Dem, hr. Præsident.
Og Gud velsigne jer.
"At vi her højtideligt beslutter, at disse døde ikke døde forgæves.
At denne nation, under Gud, skal genfødes i frihed.
Og at regering af folket, ved folket og for folket -
- aldrig skal visne bort fra jorden."
JANUAR 1865
TO MÅNEDER EFTER ABRAHAM LINCOLNS GENVALG
DEN AMERIKANSKE BORGERKRIG RASER NU PÅ FJERDE ÅR
Det er nat.
Skibet drives frem af en voldsom kraft -
- og skyder en vældig fart.
Og selvom mørket slører alt, føler jeg, at vi er på vej mod land.
Der lader ikke til at være andre om bord.
Jeg er meget bevidst om min... enlighed.
"Jeg kunne bo i en nøddeskal og føle mig som konge over et grænseløst rige, -
- havde jeg bare ikke onde drømme."
Det må være farten, der er mig uvant. Jeg foretrækker et velovervejet tempo.
Jeg burde skåne dig, Molly, for at høre om mine drømme.
Jeg vil ikke skånes for noget, du ikke skånes for. Du skal ikke skåne mig.
Måske handler det...
...om angrebet på Wilmingtons indløb.
Du drømmer som regel om skibet inden et slag.
Hvordan har knolden det?
Ubeskriveligt.
Efter to år er det ikke blevet stort bedre.
Endnu en af krigens omkostninger.
Hvem gider at høre et fruentimmer klage sig over sin vognulykke?
- Det gør jeg. - Vås.
Du fortæller mig kun om dine drømme. Jeg er din sandsigerske.
Det er, hvad jeg er reduceret til. Jeg er ikke en, du har tillid til.
Heller ikke selvom det ikke var en ulykke.
- Det var et attentatforsøg. - Det var formentlig en ulykke.
Det var et attentat, der var rettet mod dig.
Skrider det fremad med planerne for kalaset?
Jeg vil ikke tale om selskaber. Du bryder dig slet ikke om selskaber.
Ikke synderligt, men de er et nødvendigt onde.
Nu har jeg det.
Jeg ved, hvad skibet symboliserer.
Det er ikke Wilmingtons indløb. Det er ikke et felttog.
Det er forfatningstillægget, der skal afskaffe slaveriet.
Hvorfor skulle jeg ellers invitere de ekstremister indenfor i mit hjem?
Du vil have forfatningstillægget vedtaget i Repræsentanternes Hus, -
- inden din embedsperiode er omme. Inden indsættelsen.
Brug nu ikke for mange penge på stads.
Ingen er så afholdt, som du er.
Ingen har nogensinde været så afholdt af folket.
Du kan gøre hvad som helst nu.
Spild ikke den mulighed på en lov, der med sikkerhed vil blive nedstemt.
Har du husket, at Robert kommer hjem til receptionen?
Jeg vidste, du ville glemme det.
Det er det skib, du sejler med. Det 13. forfatningstillæg.
Du behøver ikke sige, jeg har ret. Det ved jeg.
Klokken er mange, fru Keckley.
Hun skal bruge kjolen til receptionen.
Det er møjsommeligt arbejde.
Godnat.
Fortalte De hende om en drøm?
SLAVEBARN, 12 ÅR 600 DOLLARS
TO SMÅ DRENGE 700 DOLLARS
Far...
Far, jeg vil have Willie.
Det vil jeg også, Taddie, men det kan ikke lade sig gøre.
Hvorfor ikke?
Willie er gået bort. Det er tre år siden.
Den opgave, der er mig til del, er at hejse flaget.
Og såfremt mekanikken tillader, vil jeg gøre dette.
Og når det er hejst...
...vil det være folkets opgave at lade det vaje.
Det var så den tale.
Vi kommer fader Abraham
trehundredtusind fler
fra Mississippis bredder og fra New Englands kyst
vi forlader plov og værksted
Om så hver eneste republikaner i Repræsentanternes Hus stemmer ja...
Og har vort parti da nogensinde bakket enstemmigt op om noget?
Men lad os sige, at alle republikanere stemmer for...
...så mangler vi stadig 20 stemmer.
Kun 20? 20 stemmer kan vi godt finde.
20 demokrater, der vil stemme for at afskaffe slaveriet? Efter min mening...
Den hører jeg altid gerne.
- Det foregiver du da. - Med alle mine tre ører.
Vi vil snart have vundet krigen. Er det ikke uundgåeligt?
Den er ikke vundet endnu.
Du vil begynde din anden embedsperiode med noget nær gudestatus.
Forestil dig de muligheder, freden vil skabe.
Hvorfor tilplette din stråleglans med et opgør i Huset? Det er en rotterede.
Det er de samme ubegavede bønder, der nedstemte ideen for ti måneder siden.
Vi kommer til at tabe.
Jeg synes, det ser lovende ud.
Tænk på de hindringer, vi ville skulle overkomme.
Der skal to tredjedeles flertal til for at få et forfatningstillæg vedtaget.
Vi har republikansk flertal, men dårligt nok på 50%.
56.
Der er ingen demokrater, der vil støtte os.
Der har været valg, siden Huset stemte om det sidst.
64 demokrater mistede deres taburetter i Huset.
De 64 demokrater står uden arbejde til marts.
De skal ikke søge genvalg. De kan stemme, som det passer dem.
Men vi kan da ikke købe os til sejren. Det er sagen alt for vigtig til.
Vi skal ikke købe noget som helst. Vi skal bare have 20 stemmer.
Efter indsættelsen har jeg nok af ledige stillinger, der skal besættes.
Hr. Præsident, dette er hr. Og fru Jolly fra Missouri...
Fra Jeff City, hr. Præsident.
Hr. Jolly.
Frue.
Herren ved ildstedet er udenrigsminister Seward.
Jeff City?
Jeg har engang hørt om en sagfører fra Jefferson City.
Han havde en papegøje...
...der hver morgen vækkede ham med ordene:
"I dag går verden under, thi det står skrevet."
Og en skønne dag...
...skød sagføreren papegøjen, formentlig for at få fred og ro.
På den måde gik profetien i opfyldelse, i al fald for papegøjen.
Der findes kun ét toldsted i Jeff City, sydvest for byen.
Det har Heinz Sauermagen fra Rolla uretmæssigt bestyret i to år, -
- siden Deres general Schofield ga' ham opgaven.
Men præsident Monroe ga' det toldsted til min bedstefar.
Og Quincy Adams -
- ga' min far papir på, at det er vores for altid.
Fru Jolly har... Vis hr. Lincoln brevet fra Quincy Adams.
Det er ikke nødvendigt. Bare sig, hvad De ønsker, jeg skal gøre.
Hr. Jollys lunger er ikk' så glade ved cigarer.
Frue, har De hørt tale om det 13. forfatningstillæg?
Ja, det har alle. Præsidenten støtter det.
- Gør De? - Det gør vi.
- Det vil afskaffe slaveriet. - Ja, det ved jeg.
Er det derfor, De støtter det?
Jeg støtter, at krigen får en ende.
Afskaffer vi slaveriet, vil oprørerne opgive kampen, -
- for det er jo slaveriet, de kæmper for.
Det si'r De jo selv, hr. Lincoln.
Tillægget vil stoppe slaveriet, og så vil de gi' op.
Hvis krigen afsluttes, inden vi afskaffer slaveriet...
Præsidenten si'r, at krigen ikke hører op, før slaveriet er forbi.
Men hvis nu den gjorde.
Sydstaterne er udpinte.
Hvis de løber tør for kugler og soldater, -
- ville De da ønske... Hvem er Deres kongresmedlem?
Fra Jeff City? Det er kongresmedlem Burton.
Burton Bønnestage. Jeg mener, Josiah Burton.
En republikaner, der endnu ikke har taget stilling til tillægget.
Måske De kunne besøge ham og give ham Deres besyv med?
Frue...
Hvis oprørerne overgav sig i næste uge, -
- ville De da ved månedens udgang...
...ønske, at kongresmedlem Burton skulle stemme for tillægget?
Hvis det var så'n, at krigen var forbi, -
- så hr. Jolly nok helst, at Kongressen ikk' vedta'r tillægget.
Og...
...hvad skyldes det?
Niggerne.
Kan vi slippe for, at halvaberne kommer rendende -
- og stjæler hans høns og arbejde, så foretrækker vi det.
Folket. Nu forstår jeg, hvorfor du har så travlt med at få det vedtaget.
Må jeg have lov at nærlæse brevet angående toldstedet?
Kom igen i morgen tidlig, så ser vi på, hvad loven siger.
Og husk nu -
- at besøge Bønnestagen.
Sig til ham, at De betragter forfatningstillægget -
- som en militær nødvendighed.
Tak.
Nicolay, når De har tid.
Hvis du virkelig vil høste stemmer med løfter om arbejde, -
- så skaffer jeg anløbne personer, der forstår sig på den slags lyssky arbejde.
Så undgår jeg at nedværdige mig til at skulle tale med demokrater, -
- og du undgår at blive afsløret og draget til ansvar.
Undskyld, men det er et nødsignal, -
- som jeg højtideligt har svoret at besvare.
Tom Pendel tog fotopladerne med slaver, jeg fik af hr. Gardner, -
- fordi mor siger, de er uhyggelige.
Du har haft mareridt.
Jeg får endnu værre mareridt, hvis jeg ikke må se på pladerne mere.
Måske.
Du kan ikke tåle ét eneste frafald i partiet.
Ikke én republikaner må undlade at stemme. Du ved, hvem du skal gå til.
Send bud til Blair House.
Spørg Preston Blair, om jeg må besøge ham ved femtiden.
Herren stå dig bi. Guderne må vide, hvad han vil forlange til gengæld.
Hvis en Blair anbefaler tillægget, vil ingen republikanere stemme imod.
Ingen konservative republikanere, mener De.
Alle republikanere burde være konservative.
Jeg grundlagde for fanden dette parti i mit eget hjem -
- som et slaverimodstander-parti, ikke et stykke legetøj for abolitionisterne.
Behersk din galde, far. Du skræmmer barnet.
Vi skal holde partiets konservative medlemmer i stramme tøjler, -
- mens De fedter for det radikale slæng. De har brug for vores hjælp!
Ja, det har jeg.
Hvad får vi til gengæld?
Nu er du grov. Det må være på grund af dine manerer, Monty, -
- at hr. Lincoln skubbede dig ud af sin regering.
- Jeg blev ikke skubbet! - Nå nej.
Han blev skubbet ud for at behage de radikale.
Far, fald nu ned. Far...
Det generer dig da ikke, vel, knægt?
- Han er omgivet af soldater til daglig. - De har lært mig en sang.
Har de det?
Soldater kan så mange sange. Hvordan går det med din bror, Bob?
Han læser på universitetet, men han kommer hjem til kalaset.
På universitetet? Hvor fornemt. Det er godt, han ikke er i hæren.
- Han ville gerne, men mor sagde nej. - Soldaterlivet er farefuldt.
Din mor gør klogt i at holde ham ude af det.
Din far ved, hvad jeg ønsker mig -
- til gengæld for al den hjælp, jeg kan give ham.
At tage til Richmond, som han havde lovet mig, så snart Savannah faldt, -
- og tale med Jefferson Davis.
Giv mig vilkår for en kapitulation, så vi kan forhandle freden på plads.
Mig vil han tale med.
Konservative medlemmer af partiet -
- ønsker, at De lader Richmonds stemme blive hørt.
Det går frem for alt.
De vil kun stemme for dette sprængfarlige forfatningstillæg, -
- hvis alle andre løsninger er slået fejl.
Vore republikanere er ikke abolitionister.
Vi kan ikke bede dem stemme ja -
- til at afskaffe slaveriet, hvis ikke vi samtidig kan forsikre dem om, -
- at du arbejder på en fredsaftale.
Leo, der er 100 miles til Richmond. Drik ham fuld, så han kan få sovet.
Javel, frue.
Værsgo, far.
- Tak. - Træk det godt op om dig.
- Hvor er min hat? - Den har Leo.
Alt i orden?
Få så sluttet fred.
Lad krigsguden tordne.
Vi påbegynder angrebet på Wilmington fra havet.
Hvorfor er det brændt?
Har knægten leget med det?
Det blev taget af vinden.
Det er Krigsministeriets kort.
Og vi venter spændt på at høre, hvad det bebuder.
Et bombardement.
Fra den største flåde, vi nogensinde har samlet.
Gamle Neptun, ryst eders grånede manke.
58 skibe er i søen, af alle tonnager og skudvidder.
Vi vil lægge en kraftig spærreild.
Første mål er Fort Fisher, der beskytter Wilmingtons indløb.
En kraftig spærreild?
100 granater i minuttet.
Til de overgiver sig.
Du gode Gud.
Wilmington er deres sidste åbne havneby, så...
Falder Wilmington, vil Richmond følge efter.
Og så er krigen forbi.
Tillad mig så at spørge, -
- hvorfor vi ikke retter nationens opmærksomhed mod Wilmington.
Hvorfor skriver aviserne i stedet om det foreslåede slaveriforbud, -
- der skal hastebehandles i Repræsentanternes Hus?
Deres iver for det, der fremstår som den udøvende magts indtrængen -
- på den lovgivendes enemærker, driver forslaget mod -
- en alt for tidlig undergang.
De har jo allerede underskrevet Emancipationserklæringen.
Emancipationserklæringen var blot et krigstiltag.
Justitsminister Bates sagde god for, at De underskrev den.
Sagførere kan også være uenige. Frigivelsen var en militær nødvendighed.
Jeg mindes ikke, at Edward Bates var decideret skråsikker -
- på proklamationens lovlighed.
Kun på, at den ikke var decideret kriminel.
Et sted midtimellem.
Dengang jeg praktiserede jura i Illinois, -
- forsvarede jeg en kvinde fra Metamora ved navn Melissa Goings.
77 år gammel.
Hun var sigtet for at have myrdet sin mand. Han var 83.
Han forsøgte at kvæle hende, så hun greb en brændeknude...
...flækkede hovedet på ham, og han døde.
I sit testamente skrev han:
"Jeg formoder, hun har taget mig af dage."
"Skulle jeg overleve, vil jeg tage hævn."
Ingen ønskede at se hende dømt. Manden var en djævelsk karl.
Jeg spurgte anklageren om lov til at konferere med min klient i enrum.
Hun og jeg gik ind i et tilstødende lokale, men kun jeg kom ud igen.
Vinduet i lokalet stod på vid gab. Man formodede, at kvinden var klatret ud.
Jeg fortalte retsbetjenten, at inden jeg lod hende alene, -
- spurgte hun mig, hvor hun kunne få et glas vand. Jeg svarede: "I Tennessee."
Fru Goings blev aldrig set siden. Retfærdigheden var sket fyldest.
De lod endda kautionisten beholde sine penge.
Jeg besluttede...
...at forfatningen tildeler mig særlige beføjelser i krig.
Men ingen ved præcis, hvori disse beføjelser består.
Nogle påstår, de ikke findes. Jeg besluttede, -
- at jeg havde brug for dem for at kunne forsvare forfatningen.
Og jeg besluttede, at det betød, at jeg måtte tage oprørernes slaver -
- som ejendom konfiskeret i krig.
Dette kunne tolkes derhen, at også jeg betragter slaver som værende ejendom.
Det gør jeg naturligvis ikke. Det har jeg aldrig gjort.
Jeg glædes ved ethvert menneskes frihed, og skal han kaldes krigskontrabande -
- i den sammenhæng, griber jeg gladeligt den mulighed.
Nu begynder det at blive prekært.
Jeg henholder mig til loven om beslaglæggelse af ejendom i krig, -
- selvom den alene angår ejendom tilhørende krigsførende nationer.
Syden er ikke en nation. Det er derfor, jeg ikke kan forhandle med dem.
Så hvis negrene rettelig er at betragte som ejendom efter lovens bogstav, -
- har jeg da ret til at tage ejendom fra borgere, jeg betragter som oprørere -
- og ikke som borgere i en krigsførende nation?
Jeg anfører desuden, at det ikke er delstaterne som sådan, der gør oprør, -
- men derimod oprørere, der bor i disse delstater, -
- og at disse delstaters love fortsat er gældende.
"At disse delstaters love fortsat er gældende."
Og da det er delstaternes love, der afgør, -
- hvorvidt negre må sælges som slaver, som ejendom, -
- så har den føderale lovgivning ingen magt. I hvert fald ikke endnu.
Ergo er negrene i disse delstater slaver og dermed ejendom, -
- som mine krigsbeføjelser tillader mig at beslaglægge, så det gør jeg.
Men vil jeg følge delstatslovene, har jeg da hjemmel til at frigive slaverne?
Er jeg da ikke nødt til at ophæve de love?
Jeg følte, at krigen krævede det.
Min ed krævede det.
Jeg følte, det var retfærdiggjort, og håbede, at det også var lovligt.
Det håber jeg stadig.
For to år siden erklærede jeg, at disse mennesker var frigivet.
"Fra nævnte dag, fremover og for evigt frie."
Lad os sige, at domstolene beslutter, at jeg ikke havde hjemmel til det.
Lad os sige, at slaveriet ikke er afskaffet efter krigen, -
- og jeg ikke længere kan ignorere domstolenes beslutninger, -
- som jeg af og til har følt det nødvendigt.
Kan de frigivne mennesker da beordres tilbage i slaveri?
Det er derfor, jeg vil have det 13. tillæg godkendt i Huset -
- og siden ratificeret af delstaterne.
Afskaffe slaveri for tid og evighed så hurtigt som muligt. Nu!
Inden månedens udgang. Og jeg vil have jer til at støtte mig, -
- som min regering stort set altid har gjort det.
Som prædikanten sagde:
"Jeg kunne godt skrive korte prædikener, men jeg er for doven til at holde igen."
Det forekommer mig, at De der beskriver netop den diktator, -
- som demokraterne påstår, De er.
- Diktatorer følger ikke lovens bud. - Det gør han heller ikke.
Han ignorerer domstolene og gradbøjer loven. Hvad tøjler ham?
Det gør folket, skulle jeg mene.
Jeg underskrev Emancipationserklæringen, halvandet år før jeg blev genvalgt.
Jeg følte, at jeg var i min gode ret, men også, at det måske var forkert.
Det skulle folket nok fortælle mig. Halvandet år efter genvalgte de mig.
Og den 1. februar har jeg i sinde at underskrive det 13. forfatningstillæg!
Hr. Kongresmedlem Ashley.
Hvad nyt fra Capitol Hill?
Hvorfor er dette således, og hvad skyldes dog denne såledeshed?
James, De skal fremsætte tillægget mod slaveri til øjeblikkelig behandling.
Er De da ikke tillæggets tilrettelægger?
Jo, men...
Vi forventer stærk støtte fra de radikale, -
- så bed hr. Stevens gøre sit yderste. Det bliver ikke nemt, men...
Det er umuligt.
Nej, beklager meget. Vi kan ikke hastebehandle noget nu og her.
Jeg havde snøren ude hos demokraterne efter valget, -
- hvis nu nogen af dem var blødt op efter nederlaget, -
- men de var snarere stivnet. Der er ikke nok stemmer at få.
Vi er hvalfangere, hr. Ashley.
Hvalfangere? Taler De nu om hvaler?
Vi har jaget denne hval gennem lang tid.
Og nu har vi langt om længe fået en harpun i uhyret. Vi har den, James.
Den skal have dødsstødet nu.
Ellers vil den med et slag af halen smadre skibet og sende os i dybet.
Den 31. i denne måned skal De sætte forfatningstillægget til afstemning.
- Hvalfangere? - Det var hans ord.
Manden har aldrig været i nærheden af et hvalskib.
Træk de radikales støtte tilbage.
Tving ham til at opgive ævred, hvad det så end går ud på.
Lincoln tøver normalt med alt. Hvorfor haster dette så meget?
Vi fik forslaget gennem Senatet, fordi vi havde flertal.
Til december kan det samme ske i Huset. Uden problemer.
Han vil bruge forslaget til at true oprørerne til at overgive sig.
Det ville glæde os.
Vil De også glæde Dem, når Sydstaterne genindtræder i Unionen i huj og hast -
- og nægter at ratificere forfatningstillægget?
Hvis vi da ellers ville vedtage det.
Hvorfor samarbejder vi med ham?
Vi ved, hvad det er, han har for.
Vi kan ikke lade abolitionens fremtid stå og falde med hans luner og griller.
Han ville tage Syden til nåde med alle dens slaver i lænker.
Det sagde han for at berolige grænsestaterne.
Jeg gør ikke.
De sagde, vi ved, hvad han har for. Jeg ved det ikke.
- De ved, han ikke er til at stole på. - Stole på?
Jeg var i den vildfarelse, at Deres foretrukne profession var politik.
Jeg har aldrig stolet på præsidenten, men har han ikke overrasket Dem?
Nej, hr. Stevens, det har han ikke.
Intet kan overraske Dem, Asa, så De byder ikke selv på nogen overraskelser.
Måske var det derfor, vælgerne ikke genvalgte Dem for den kommende periode.
Det er sent.
Jeg er gammel.
Jeg tager hjem.
Lincoln, det inkarnerede smøl.
Lincoln, sydstatsmanden.
Lincoln, den feje eftergiver.
Vor modstander -
- og leder af det gudsforladte Republikanske Parti. Vort parti.
Abraham Lincoln har bedt os samarbejde med ham -
- om at gøre en ende på slaveriet i Amerika.
Bevar Deres modvilje til trods...
...Deres anlæg for forbløffelse.
Præsidenten må aldrig omtales. De bliver betalt for Deres diskretion.
Den kan De sgu få gratis. Vi skal bruge penge til bestikkelse.
De må ikke gøre noget ulovligt.
Det er ikke ulovligt at bestikke politikere. Så ville de sulte ihjel.
Jeg har forklaret hr. Bilbo og hr. Latham, -
- at vi skal tilbyde stillinger til de demokrater, der stemmer ja.
- Kun stillinger. - Korrekt.
Kongresmedlemmer kan købes for et par tusind dollars.
Det ville præsidenten ikke bryde sig om.
Ville han bryde sig om at tabe afstemningen?
De penge, jeg har skrabet sammen, dækker kun Deres honorar, kost og logi.
Efter vores utætte loftsværelse at dømme har De ikke skrabet ret meget sammen.
Skal vi komme i gang?
Huset giver ordet til Fernando Wood...
DEBATTEN BEGYNDER 9. JANUAR
...det ærede medlem fra New York.
Agtværdige kolleger.
For to bloddryppende år siden -
- satte Hans Højhed kong Abraham Africanus den Første...
...vor store cæsariske tronraner, -
- knægter af habeas corpus og den fri presse, beføjelsesmisbruger...
Hvis Lincoln virkelig var en tyran, hr. Wood, -
- ville han lade Deres tomme knold spidde på en stage.
Til glæde for nationen!
...radikal republikansk autokrat, -
- der hersker med magtbud og militær, -
- sit navn på sin frygtelige og ulovlige Emancipationserklæring -
- med løfte om, at den ville fremskynde en ende på krigen, -
- som dog raser ufortrødent videre.
Han hævdede, som tyranner gør, -
- at krigens omstændigheder tillod ham at forvandle vores hær...
De delegerede fra New York ser ud til at kede sig.
...til et værktøj for radikal republikansk abolitionsfanatisme!
Hans Emancipationserklæring -
- har forødt millioner af dollars...
Fra Pennsylvania... Hvem er den storsvedende mand, der bider negle?
Kender ham ikke. Han virker nervøs.
Nervøs nok til at overtales?
Men alt dette var ikke nok for denne diktator, der nu vil insinuere...
I guder.
Hvornår sætter det røvhul sig ned?
John Ellis ødelægger sit ur, hvis han ikke snart stopper.
Vi bliver nu atter bedt om, nej, -
- befalet at tage stilling til et 13. forfatningstillæg, -
- der øjeblikkeligt vil frigive fire millioner farvede -
- og lægge den hvide race i lænker.
Hvis det ellers bliver vedtaget, -
- men det bliver ikke vedtaget!
Hr. Yeaman virker underligt nedslået og misfornøjet.
Ethvert medlem af Huset...
- Han burde stå og juble. - Han ligner en, der har mavekneb.
...der er tro mod de demokratiske vælgere, bør stemme imod!
En kort bemærkning, hr. Ordstyrer.
Ordet er stadig mit. Den herres opførsel er uacceptabel.
Hvornår hører hr. Woods uafladelige knevren op? Nogle af os indånder ilt.
Og for os udgør de giftige dunster fra hans ordflom -
- en dødelig trussel mod vores vejrtrækningsfunktion!
Vi modsætter os dette og ethvert andet forslag, der krænker naturens orden -
- og håner både Gud og menneskeheden.
Aldrig skal de erklæres lige, som Gud har skabt ulige!
Slaveri er den eneste hån mod naturens orden, imbecile fæmikkel.
Stilhed!
Proceduren må følges!
Hr. Wood har ordet.
Fortæl os da, De almuens forkæmper... Hvad er efter Deres mening unaturligt?
Negre med stemmeret?
Negre på tinge? Er det naturligt, Stevens?
Blandede ægteskaber?!
Hvad strider mod naturens orden?
Slaveri. Og Dem!
Pendleton, De fornærmer Gud!
De kunstlede spektakel.
Hr. Colfax, brug Deres hammer!
Få ordensmarskalen til at skabe ro! Vi er midt i et møde!
De må ikke anspore ham!
Ikke anspore ham!
Du er kommet hjem! Du er kommet hjem!
Det er jeg. Geden er vokset. Giv mig en hånd med dem her.
- Er hun derinde? - Hun sover nok.
- Har De brug for hjælp? - Nej.
De så Avonia Jones på teatret i går aftes.
Vil De give Deres far dette brev om min insolvenssag?
Det må De sgu selv aflevere.
Der er kommet en ny bog. Om finker og deres næb, der forandrer sig.
Han er hjemme. Fru Cuthbert, han er hjemme!
- Robbie! - Hej, mor.
Robbie...
Du skal kun være her et par dage. Hvorfor har du alt det med?
- Jeg ved ikke, hvor længe... - Fortæl din far, at Robert er her.
Hr. Nicolay siger, far er i enrum med hr. Blair.
Fortæl ham det alligevel.
Har du glemt at spise? Du er præcis ligesom ham.
Du må blive her et par dage, inden du tager tilbage til universitetet.
Jeg ved ikke, om jeg tager...
Vi skal nok fede dig op, inden du tager tilbage til Boston.
- Udmærket, mor. - Godt.
Åh, Robbie.
Jefferson Davis sender tre delegater.
Stephens, Hunter og Campbell.
Konføderationens vicepræsident, -
- den tidligere udenrigsminister og deres vicekrigsminister.
De kommer for at tilbyde en fredsaftale.
Jeg ved godt, det ikke passer ind i dit kram.
Men hør nu på mig.
Jeg tog til Richmond for at tale med forrædere.
For at trygle forrædere om fred...
...for om to måneder er det forår.
Så er vejene fremkommelige, og så begynder vårens blodbad.
Fire bloddryppende år i træk.
Tænk på min Frank, som står dit hjerte nær.
Du vil dadle dig selv, hvis krigen tager min søn, -
- som den allerede har taget skarer af sønner.
Tænk på de unge mænd, der vil dø, hvis ikke du slutter fred.
Du må tale med disse mænd.
Det skal jeg nok, Preston, hvis bare du vil støtte...
Det her er ikke en studehandel.
Ikke nu!
Bob. Om forladelse.
- Velkommen hjem. - Tak, far.
Du ser rask ud. Studenterlivet bekommer dig tydeligvis vel.
Giv os lige et øjeblik, Robert.
Jeg skal nok tromme stemmer sammen for dig, som jeg har lovet.
Du har altid holdt ord over for mig.
Sydens udsendinge er på vej.
Jeg bønfalder dig i barmhjertig Kristi navn...
Drøft en fred med dem.
Det er forstået, Preston.
Én vil unddrage sig at stemme.
Jacob Graylor. Han vil gerne være ligningsmand i Pennsylvania.
Så er antallet af medlemmer, der vil stemme om tre uger, nede på 182.
Ergo skal der 122 ja-stemmer til for at opnå de krævede 2/3's flertal.
Forudsat at alle republikanere stemmer for tillægget...
...så er vi, trods vores unddrager, -
- 20 ja-stemmer fra et 2/3's flertal.
Og de skal findes blandt 64 afgående demokrater.
39 af dem må betegnes som urokkelige nej-sigere.
Dem, der hader niggere.
Og hader Gud for at have skabt niggerne.
De er fortabte sjæle for Vorherre.
Tak for den fyndige forklaring, hr. Bilbo.
Vi overlader disse 39 til den djævel, der har besat dem.
De øvrige afgående medlemmer, vi har bearbejdet:
Charles Hanson.
Giles Stuart.
Nelson Merrick.
Homer Benson.
Og til sidst...
Clay Hawkins fra Ohio.
Skatteopkræver i Western Reserve. Det giver en rundhåndet gage.
Flyv nu ikke højere, end vingerne kan bære.
Havneassistent i Morristown lyder som en fornuftig tjans.
Skibe gør mig søsyg.
Så bare bliv på kajen.
Lad havneassistentens assistent om at få kvalme.
Og demokratisk ja-stemme nummer seks, Hawkins fra Ohio.
- Seks? - Indtil videre. Plus unddrageren.
Mange bække små.
- Hvad fik Hawkins? - Postmesterembedet i Millersburg.
- Det var sølle. - Han ville være skatteopkræver.
Et uerfarent kongresmedlem. Det var upassende, så de pressede ham ned.
Fordel dem på flere bekendtgørelser, så ingen opdager det, og brænd listen.
Nu må jeg dyppe mig i den offentlige mening. Luk dem bare ind.
Syv ja-stemmer med hr. Ellis. Så mangler vi 13.
En sidste ting.
Det lyder absurd, men...
...jeg har fået fortalt, at der blandt medlemmerne verserer et rygte, -
- som jeg øjeblikkeligt slog hen.
Man siger, du har ladet gamle Preston Blair drage til Richmond -
- for at bede Jeff Davis sende emissærer til Washington med en fredstraktat.
Jeg svarede naturligvis, at det ville du aldrig gøre.
Ikke uden at drøfte det med mig først.
Hvorfor i alverden skulle du dog det?
INGENMANDSLAND UDEN FOR PETERSBURG, VIRGINIA
11. JANUAR
Senator R.M.T. Hunter Amerikas Konfødererede Stater
John A. Campbell, vicekrigsminister Amerikas Konfødererede Stater
Alexander Stephens, vicepræsident Amerikas Konfødererede Stater
Mange tak.
Hvorfor blev jeg ikke hørt? Jeg er udenrigsminister!
Fuldstændig uformelt sender du en reaktionær olding...
Hvad forestiller du dig, der vil ske, når disse fredsemissærer ankommer?
Vi lytter til dem.
Pragtfuldt. Og så skal de vel inviteres med til høringer i Kongressen?
Og aviserne... Aviserne!
Aviserne vil spørge: "Hvorfor tirre Konføderationen -
- med slaverispørgsmålet, når de vil slutte fred?"
Vi vil miste alle demokraters støtte -
- såvel som de konservative republikaneres, og alt vort arbejde -
- for at vinde afstemningen vil være spildt.
Blair og søn har lovet os støtte, hvis vi lytter til Syden.
Lovet? Tror du, de vil holde det løfte, -
- når vi har lyttet til delegaterne og afvist deres forslag, -
- fordi det utvivlsomt betinges af, at de må beholde deres slaver?!
Vi får ikke en eneste demokrat med, -
- hvis det rygtes, at jeg har afvist en mulighed for at afslutte krigen.
Tror du ikke, det vil rygtes?
I Washington?
Det er forfatningstillægget eller fred. Du kan ikke få begge dele.
"Hvis I kan se i tidens frø -
- og sige, hvad for et korn skal gro, og hvilket ikke, så tal da til mig."
Det er en katastrofe.
Tidens fylde forløser, Willum.
Ja, det gør den vel. Jeg aner overhovedet ikke, hvad du mener.
Skaf mig 13 stemmer.
Dem fra Richmond er ikke kommet endnu.
HÆRENS HOVEDKVARTER CITY POINT, VIRGINIA - 12. JANUAR
Du har indkaldt halvdelen af Boston. Hvad tror du, familierne mener om mig?
De ville spytte på mig, hvis ikke du var så populær.
Jeg kan ikke samle tankerne om britisk handelsjura.
Jeg er ligeglad med britisk handelsjura.
Måske vil jeg slet ikke være sagfører.
Det er et solidt fag.
Og nyttigt.
Og jeg vil gerne gøre nytte, men nu, ikke bagefter.
Jeg tager dem ikke på, hr. Slade. De passer mig dårligt.
Fruen vil tvinge Dem til det.
Du trækker tiden ud, som du ynder.
Krigen vil være forbi om en måned. Det ved du.
Det er min erfaring, at profeteren -
- er en af livets mindre gavnlige beskæftigelser.
Hvorfor koster nogle slaver mere end andre?
De unge og raske og de fødedygtige kvinder er mest værd.
Læg dem på plads, din laban.
Vi giver dem tilbage til hr. Gardner i overmorgen.
Forsigtig med dem.
De burde være blevet på kalven.
Da De var slave, hr. Slade, fik De da prygl?
Jeg er født fri.
Hvis nogen prygler mig, giver jeg prygl igen.
Hr. Lincoln...
Fru Keckley har været slave. Spørg hende, om hun fik prygl.
- Fik De? - Tad.
Jeg blev tævet med en askeskovl, da jeg var yngre end dig.
De bør tale med fruen. Hun er inde på Willies værelse.
- Der går hun ellers aldrig ind. - Gæsterne står allerede i kø.
Jeg er den eneste mand her mellem 15 og 65, der ikke bærer uniform.
Jeg er under 15.
Mit hoved gør så ondt.
Jeg bad Gud tage mit liv, den aften Willie døde.
Hovedpinerne fortæller mig, at jeg ikke fik mit ønske opfyldt.
Hvordan skal jeg holde ud hele eftermiddagen og aftenen med?
Jeg ved det.
Hvordan skal jeg undgå at tænke på ham?
Du skal nok finde en måde.
En måde? En måde.
Hvert eneste selskab. Hvert eneste...
Og nu...
...fire år mere i dette rædselsfulde hus, der klandrer os.
Drengen var alvorligt syg. Vi skulle have aflyst den reception.
- Vi vidste ikke, hvor syg han var. - Jeg vidste det.
Jeg kunne se på ham, han var ved at dø.
For tre år siden gik det så dårligt med krigen.
Vi var nødt til at gøre gode miner.
Men jeg så, at Willie var ved at dø.
Jeg så det...
Det er alt for svært.
Alt for svært.
STATSRECEPTION 15. JANUAR
Hun står lige derhenne. Jeg vil gerne beholde mit arbejde.
Senator Sumner. Det er alt for længe siden.
"Og hvem kan betragte det himmelske ansigt..."
- Og? - James Ashley, frue.
Himlen være lovet. Netop som alt håb om moro syntes ude, -
- ankommer formanden for Skattekomiteen.
- Fru Lincoln. - Præsidentfrue, om jeg må bede.
Nedkald nu ikke en kommission over mig. Det var en spøg. Smil, senator Wade.
Det gør jeg skam også.
Så længe Deres husholdningsregnskab stemmer, -
- behøver vi ikke gå det efter.
De har ellers altid haft en glødende, -
- nærmest inkvisitorisk interesse i min husholdning.
Deres regnskaber har altid været yderst interessante.
Tak, det er såre sandt.
Jeg har udrettet mirakler med regninger på gødning og bestik.
Det var jeg nødt til.
Da præsidenten og jeg kom hertil for fire år siden, var huset en svinesti.
Tobakspletter på de tyrkiske tæpper.
Svampe så grønne som månen piblede frem på lofterne.
Og kun en klatskilling sat af til forbedringer.
Som om Deres komite og resten af Washington forventede, -
- at vi ville finde os til rette i skarnet.
Endnu et bevis for, at min husbond og jeg var bøvede bondeknolde -
- og uegnede til den status, som vi ved en national fejltagelse, -
- en brist i den demokratiske proces, var blevet ophøjet til.
Sket er sket. Vi er trådt ind i et nyt år, -
- og vi er alle sammen på god fod, har jeg ladet mig fortælle.
Vi arbejder åbenbart sammen. Det Hvide Hus og det andet Hus -
- udklækker små planer sammen.
Du skaber flaskehals.
Jeg opholder Dem.
Og, hvad vigtigere er, folk bag Dem.
Folket forguder min husbond.
De fylkes om ham i tusindtal, når han tager imod.
De vil aldrig elske Dem, som de elsker ham.
Hvor må det være hårdt for Dem at vide -
- og dog så vigtigt at huske på.
Eftersom vi har ordet under næste debat, vil jeg foreslå, at De...
...behersker Deres udbrud for ikke at skræmme vore konservative venner.
Ashley påstår, at De sikrer Dem medvind ved at uddele begunstigelser -
- til demokrater ganske ufortjent.
Jeg kan ikke sikre noget som helst, hvis De skræmmer hele Huset -
- med Deres snak om beslaglæggelser og revolutionstribunaler.
Når krigen er forbi, agter jeg at kæmpe for -
- fuld lighed, stemmeret for negre og mere til.
Kongressen skal godkende en konfiskation af al oprørernes jord -
- og hver en dollar, de ejer.
Denne rigdom skal hjælpe frie negre i hundredtusindtal i gang som bønder -
- og bevæbne soldater, der skal overtage og omforme forrædernes kulturarv.
Vi skal skabe et land for frie mænd, frie kvinder, frie børn og frihed.
Nationen skal vide, at dette er vores agt.
Det er rekonstruktionens yderste konsekvens.
Det er ikke...
Det er ikke lige det, jeg har i tankerne.
Men vi skal nok komme til at krydse klinger engang.
Nu samarbejder vi, og jeg beder Dem...
Være tålmodig?
Når folket er splittet, samler vi dem ved at fare med lempe, indtil de...
Skide være med folket, hvad de vil, og hvad de er parate til.
Det rager mig, hvad folket vil.
Her ser De en, der har slidt og slæbt for folkets skyld -
- uden at have meget tilovers for dem. Og jeg er endnu grimmere uden paryk.
Folket valgte mig, for at jeg skulle tale deres sag.
Til at lede dem. Og jeg leder. De skulle tage at prøve det.
Jeg beundrer Deres ildhu, hr. Stevens, -
- og jeg har forsøgt at drage inspiration deraf, men -
- så skulle jeg have frigivet slaverne, da den første granat ramte Fort Sumter.
Grænsestaterne ville have tilsluttet sig Konføderationen, -
- krigen være tabt og Unionen med.
Og i stedet for at afskaffe slaveriet ville vi blot kunne se hjælpeløst til, -
- mens det spredte sig fra Amerikas sydstater til Sydamerika.
Hvor har De glædet Dem til at sige det til mig.
De hævder at stole på dem, men De ved, hvordan folket er.
Det indre kompas, der skulle lede sjælen mod det retfærdige, -
- er forbenet i hvide mennesker, i Norden såvel som i Syden, -
- og sønderbrudt gennem accepten af slaveriets svøbe.
Hvide mennesker tåler ikke tanken om at dele dette lands umådelige rigdom -
- med negre.
Kortlægning har lært mig, at et kompas -
- altid viser vej stik nord, uanset hvor man står.
Men det siger intet om de sumpe, ørkener og kløfter, -
- man vil støde på undervejs.
Hvis man på sin vej mod målet styrter hovedkulds af sted -
- og kun opnår at synke i en sump...
...hvad nytter det så at kunne finde stik nord?
Robert vil bønfalde os om lov til at lade sig hverve.
Sæt tid af til at tale med ham. Du tager dig kun tid til Tad.
Tad er så ung.
Det er Robert også. For ung til hæren.
Der er mange, der er yngre end Robert, der melder sig.
Du tager ikke Robbie.
Jeg vil ikke miste min søn.
Forsvind! Vi er optaget!
Et budskab fra krigsministeren. For en halv time siden -
- begyndte bombardementet af Wilmingtons indløb.
De kan umuligt modstå et sådant angreb.
Terry har omringet byen med 10.000 mand.
- Fort Fisher er et veritabelt bjerg. - Det største fort, de har.
- 22 kanoner på hver vold. - De har forstærket det gennem to år.
De har tålt 17.000 granater!
Jeg vil høre, at Fort Fisher er vores, og at Wilmington er faldet.
Send et telegram mere. Problemet er deres øverstbefalende, Whiting.
Fortet er hans eget hjertebarn. Han vil forsvare det til sidste mand.
"Kom ud, din gamle rotte!"
Det råbte Ethan Allen -
- til kaptajnen på Fort Ticonderoga i 1776. "Kom ud, din gamle rotte!"
Der var godt nok kun omkring 40 rødfrakker på Ticonderoga.
Der er en historie om Ethan Allen, som jeg synes mægtig godt om.
Skal De nu til at fortælle en historie?
Jeg tror ikke, jeg holder til flere af Deres historier lige nu!
Jeg bad om remisefortegnelserne fra jernbanen i Alexandria!
Det var efter revolutionen, kort efter freden var blevet indgået.
Ethan Allen tog til London -
- for at bistå vores nye nation i at parlamentere med kongen.
Englænderne rynkede på næsen ad, hvor djærve vi var, -
- hvor uslebne og enfoldige. Sådan var det overalt, -
- indtil han en dag blev inviteret hjem til en fornem engelsk lord.
Der blev serveret middag og indtaget våde varer.
Tiden gik, og så skete det, -
- at hr. Allen fik brug for at gå på das.
Han var taknemmelig, da man anviste ham stedet.
Lettet, om man så må sige.
Hr. Allen opdagede, -
- da han kom ud på klosettet, at lokalets eneste udsmykning -
- var et portræt af George Washington.
Ethan Allen forrettede sin nødtørft og vendte tilbage til dagligstuen.
Det skuffede værten og de øvrige gæster, at han ikke nævnte Washingtons portræt.
Hans Nåde kunne ikke dy sig og spurgte, om han havde set det. Det havde han.
Hvad syntes han så om placeringen? Var det anbragt et passende sted?
Hr. Allen svarede ja.
Værten var himmelfalden.
"Passende? George Washington afbildet på et kloset?"
"Ja," svarede hr. Allen, "for der gør det nytte."
"Alle ved, enhver englænder skider, straks han ser George Washington."
Jeg elsker den historie.
Fort Fisher er vores. Vi har taget indløbet.
Og Wilmington?
Vi har taget fortet, men byen har ikke overgivet sig.
Hvor store tab?
DE FALDNE VED WILMINGTON
- Voldsomme tab. - Og flere på vej.
Det vil forbitre folkestemningen. Måske tilstrækkeligt...
Til at forkaste det her? Umuligt. Denne kamp er til døden.
Det er grufuldt.
Er De fortvivlet eller bare doven?
Denne kamp gælder Amerikas Forenede Stater.
Intet er tilstrækkeligt. Og da slet ikke et rygte.
De er ikke dovne. De har travlt med at købe stemmer, -
- mens vi håber at blive reddet af folkestemningen.
Inden blodet når at tørre, når Stevens får ordet, må De tirre ham.
Det er De eminent til. Lad ham afsløre, hvad hans kulsorte hjerte begærer.
At denne afstemning skal helliggøre den sorte race og niggerisere Amerika!
George, hold Dem nu til sagen.
Få Stevens til at skumme.
Jeg lover, at alle aviser fra Louisville til San Francisco vil dække sagen.
Ordet gives til den veltalende herre fra Kentucky, hr. George Yeaman.
Tak, hr. Ordstyrer Colfax.
Omend jeg væmmes ved slaveriet...
...står jeg her på denne triste dag -
- for at erklære mig modstander af forfatningstillægget.
Vi må betænke, hvad der skal blive af de farvede, -
- hvis fire millioner af dem med ét slag får deres frihed.
De vil være frie, George. Det er, hvad der vil blive af dem.
Det ville være pragtfuldt...
...hvis hr. Yeaman skiftede side.
Han er udtalt imod os. Han skifter ikke side nu.
I hvert fald ikke for en snoldet, lille post.
Vi ville være tvunget til at give de farvede mænd stemmeret.
Alt andet ville være umenneskeligt.
Hvem iblandt os er parat til at lade negrene stemme?
Og...
...hvad bliver så det næste?
Ligestilling for alle?
Stemmeret for kvinder?
Du fredsens. Der har vi jo postmesteren til Millersburg, Ohio.
Hr. LeClerk følte sig forpligtet til at oplyse os -
- om Deres afskyelige forræderi.
Deres prostitution.
Er det sandt, postmester Hawkins?
Er Deres jomfrudyd til salg?
Hvis mine naboer hører, jeg har stemt for niggernes frihed, vil de dræbe mig.
En aftale er en aftale. Nu skal De ikke pisse i bukserne.
Da folk i Nashville hørte, jeg holdt med Unionen, kom de for at kastrere mig.
- Gør det rigtige, Clay Hawkins. - Jeg vil gerne, men modet svigter!
De ville være skatteopkræver i Western Reserve. De må sgu få hele Ohio...
Fandens!
11 stemmer? For to dage siden havde vi 12. Hvad skete der?
- Folk falder fra. - På grund af Richmond-rygtet.
- Det er grundløst. - Men sejlivet.
Det ødelægger alt. Blandt de få tilbageværende medlemmer, -
- der måske kunne overtales, er der en stigende modstand.
Modstand?
Ham dersens Hollister fra Indiana, -
- ham spurgte jeg. Stodderen havde sgu nær myrdet mig.
For satan da!
Fanden tage dig, dit lede svin!
- Måske var De for pågående. - Vås.
Måske har vi brug for forstærkning.
Hvis Jeff Davis vil slutte fred, -
- hvem rager det så en skid at frigive slaverne?
Kæmp videre.
Farvel, mine herrer.
Der er dødvande.
Få Lincoln til at afvise rygterne.
- Hvad forventer De af os? - At De gør Deres arbejde.
Og at De udviser fornuft nok til ikke at diktere præsidenten noget.
Eller mig.
Har Konføderationen fremsat et tilbud eller ej?
Ulysses S. Grant Unionshærens feltmarskal
Mine herrer.
De bør foretage nogle ændringer i forslaget, inden De fremsætter det.
Vi vil gerne til Washington hurtigt.
Er De her på hr. Lincolns bud?
Der står "sikre fred mellem vore to lande" -
- og så videre.
Der er kun ét land. De og jeg er borgere i det land.
Jeg kæmper for at beskytte det mod væbnede oprørere.
Mod Dem.
Men hr. Blair fortalte os og præsident Davis, at vi...
En privatperson som Preston Blair kan sige, hvad han vil, -
- da han ikke har nogen som helst myndighed.
Hvis De vil forhandle fred med præsident Lincoln...
...skal der ændringer til.
Hvis vi ikke skal diskutere våbenhvile mellem krigsførende nationer, -
- hvad skal vi så diskutere?
Kapitulationsvilkår.
"Militærtelegrafen, Krigsministeriet.
Til Abraham Lincoln, De Forenede Staters præsident. 20. januar 1865.
Efter samtale med emissærerne føler jeg mig overbevist om, -
- at deres ønske om at genoprette fred og fællesskab er oprigtigt ment.
Jeg frygter nu, at må de vende hjem uden at møde nogen velvilje...
...fra øvrigheden, hr. Lincoln, vil dette blive taget ilde op.
Jeg ville finde det beklageligt, hvis ikke De kunne afse tid til dem.
Jeg afventer Deres instrukser.
U.S. Grant, generalløjtnant, hærchef, De Forenede Stater."
Efter fire år med krig...
...og næsten 600.000 tabte menneskeliv -
- tror han, vi kan gøre en ende på krigen nu.
Min tillid til ham er klippefast.
Du kunne lade delegaterne komme til Washington.
Til gengæld for deres overgivelse kunne vi love at opgive forfatningstillægget.
Tror du ikke, de ville sige ja? Det ville afslutte krigen. I denne uge.
Eller hvis du kunne arrangere det i al ubemærkethed...
...så kunne delegationen jo gå hen og blive forsinket på vej op ad floden.
Især på grund af kampene omkring Wilmington.
I løbet af ti dage ville vi kunne nå at vedtage det 13. forfatningstillæg.
Her har vi en 16-årig dreng. Han står til hængning.
Han er fra 15. kavaleriregiment Indiana.
Han gjorde sin hest halt for at undgå at komme i kamp.
Selv Stanton ville næppe have noget imod, at jeg benådede ham.
Jeg aner ikke, hvem De...
- Hvad er klokken? - 3.40 om natten.
Du må ikke lade ham benåde flere desertører.
Stanton mener, De benåder for mange. Sagen gør ham voldsomt fortørnet.
Det var grumt at gøre hesten halt, men det hænger man ikke en dreng for.
Mon hesten er enig?
Så ville der ingen 16-årige drenge være tilbage.
Grant mener, jeg skal invitere oprørsdelegaterne til Washington.
Så har de altså sendt en delegation?
Drengen var bare bange.
Jeg hænger helst heller ikke en dreng, fordi han var bange.
Hvad ville han lære af det?
Krigen er jo snart forbi, ikke sandt?
Hvad skal vi med endnu et lig?
Endnu flere lig?
Skal jeg gå med Dem?
I stunder som denne er jeg helst alene.
"Generalløjtnant Ulysses S. Grant, City Point.
Tak for Deres ord. Jeg vil bede Dem, uanset hvad jeg beslutter at gøre -
- i sagen om emissærerne fra Richmonds besøg...
...holde Deres tropper i kampklart beredskab...
...som De har gjort det hidtil.
Bed kaptajn Saunders eskortere emissærerne her til Washington."
A. Lincoln, dags dato.
Javel.
Skal jeg sende telegrammet?
Tror De, vi vælger at blive født?
Det forestiller jeg mig ikke.
Er vi formet til den tid, vi fødes i?
Jeg er næppe.
De er måske...
...hr. Præsident. Formet.
Hvad mener De?
Nu er jeg jo ingeniør.
Jeg tror på, maskineriet er til stede, men at ingen endnu har formet det.
De er ingeniør.
Så må De kende Euklids sandheder og grundsætninger.
Jeg lærte dem i skolen...
Jeg er ikke veluddannet, men jeg læste Euklid i en bog, jeg lånte mig til.
Der blev ikke proppet meget herind, men det, der gjorde, sad fast.
Euklids første grundsætning lyder som følger:
"Størrelser, som er lig en og samme størrelse, er indbyrdes lige store."
Det er en matematisk regel. Den er sand, fordi den fungerer.
Det har den altid gjort, og det vil den altid gøre.
I sin bog...
...skriver Euklid, at dette er selvindlysende.
Der har I sandheden -
- i en 2.000 år gammel bog om fysikkens love.
Det er selvindlysende sandt, at ting, der er lig en og samme ting...
...er indbyrdes lig hinanden.
Vi begynder med lighed.
Det må være udgangspunktet.
Det er balance. Det er rimelighed.
Det er retfærdighed.
Læs den sidste sætning i telegrammet for mig.
"Bed kaptajn Saunders eskortere emissærerne her til Washington."
Tilstå mig en lille ændring, Sam.
"Bed kaptajn Saunders eskortere herrerne af sted på River Queen...
...til Hampton Roads, Virginia.
Der bedes han afvente...
...nærmere instrukser fra mig.
Fortsæt ikke til Washington."
REPRÆSENTANTERNES HUS 27. JANUAR
World, Herald, Times.
New York, Chicago.
Journal of Commerce. Selv Deres hjemstavns tidende er her.
Sig, at De går ind for lighed for loven racerne imellem, ikke for racelighed.
Jeg bønfalder Dem.
Gå på kompromis, eller De sætter det hele på spil.
Jeg stillede Dem et spørgsmål, hr. Stevens, og De er mig svar skyldig.
Mener De, eller mener De ikke, at forskriften om, -
- at "alle mennesker er skabt lige", skal tages bogstaveligt?
Er det ikke det sande formål med forfatningstillægget?
At fremme Deres største drøm...
Det sande formål med tillægget, hr. Wood, -
- et såre passende navn til en hjernefattig dosmer som Dem...
De, hr. Stevens, har altid holdt på, -
- at negre er hvide mænds lige.
Det sande formål med tillægget...
Jeg går ikke ind for lighed i alle spørgsmål, kun for lighed for loven.
Det passer jo ikke.
De mener, at negre er hvide mænds lige. Det har De sagt et utal af gange.
Skam Dem! Skam Dem!
Hold op med at væve, og giv hr. Wood et svar.
Jeg går ikke ind for lighed i alle spørgsmål...
Efter i årtier at have forfægtet...
Han har svaret! Dette tillæg handler ikke om racelighed.
Jeg går ikke ind for lighed i alle spørgsmål, -
- kun for lighed for loven og intet andet.
Tænk, at det gamle gespenst kunne udvise en sådan selvbeherskelse.
Der er gået en politiker tabt i ham.
- Jeg er nødt til at gå. - Fru Keckley?
Deres febrilske forsøg på at narre os er uværdigt for et medlem af Huset.
Det er slet og ret uværdigt for en hvid mand!
Hvordan kan jeg regne alle mennesker for lige, -
- når der foran mig står -
- det stinkende ådsel af senatorens moral -
- som bevis for, at visse mennesker er andre underlegne -
- og fra Vorherres hånd skabt åndløse, uimodtagelige for fornuft -
- og med koldt, fult slim i årerne snarere end varmt, rødt blod?
De er mere krybdyr end menneske, George!
Så lav, at menneskehedens hæl ikke evner at knuse Dem.
Hvor vover De!
Men selv De, Pendleton, -
- der for længst burde have været hængt for forræderi, -
- selv uduelige udskud som Dem -
- bør stilles lige for loven!
Så igen, min herre, igen og igen og igen siger jeg:
Jeg går ikke ind for lighed i alle spørgsmål, -
- kun for lighed for loven.
Hr. Ordstyrer, vil De tillade denne ubehøvlede tølper -
- at krænke og true mig?!
De spurgte mig, om jeg nogensinde blev overrasket.
I dag, hr. Stevens, blev jeg overrasket.
De har været bannerfører for racelighed i 30 år.
Grundlaget for ethvert håb for dette lands fremtid, -
- negrenes lighed, afviste De. Jeg kvalmes.
De afviste at sige, at alle mennesker er mennesker.
Har De mistet selve Deres sjæl? Er der intet, De ikke vil sige?
Jeg beklager Deres kvalme, Asa. Den må være ubehagelig.
Jeg vil have tillægget vedtaget, så forfatningens eneste ord om slaveri -
- bliver forbuddet deraf.
For dette tillæg, for hvilket jeg har knoklet hele mit liv, -
- og som utallige farvede mænd og kvinder er gået i døden for -
- og nu hundredtusindvis af soldater ligeså? Nej, min herre.
For det er der stort set intet, jeg ikke vil sige.
Jeg går ikke med.
Du sagde, du ville hjælpe mig.
Det er jo blot et kluntet forsøg på at tage modet fra mig.
Jeg har været på lazaretter. Jeg har besøgt malariabåde sammen med mor.
- Hun tog dig da ikke med ind. - Jeg sneg mig derind bagefter.
Jeg har set det. Det her ændrer intet.
Jeg er i al fald glad for dit selskab.
- Godmorgen, Jim. - Hr. Præsident.
Godt at se dig igen.
Nå, drenge, sig mig så... Får I nok at spise?
- Hvad er dit navn, soldat? - Robert.
Godt at møde dig.
- Hvad er dit navn? - Kevin.
Fortæl mig jeres navne, når jeg går forbi.
- John. - Dig har jeg set før.
Hvad er der galt, Bob?
Jeg må og skal gøre det her. Jeg har ikke brug for din tilladelse.
Hvor mange sønner har ikke holdt den tale -
- for deres fædre, siden krigen brød ud?
"Jeg har ikke brug for din tilladelse, din gamle ged. Jeg melder mig."
Hvad ville de fædre ikke have givet for at kunne sige til deres sønner, -
- som jeg nu siger til min: "Jeg er militærets øverstbefalende."
Uden min tilladelse kommer du ikke til at melde dig til noget som helst.
Det er mor, du er bange for, ikke om jeg bliver dræbt.
Jeg vil det her! Og jeg gør det!
Ellers vil jeg skamme mig resten af livet.
Det betyder alt, om man kæmpede, ikke kun i andres øjne, men i mine!
Jeg kan ikke blive som dig, far, men jeg vil ikke være ingenting!
Jeg vil ikke miste dig.
Han skal nok klare den.
City Point ligger et godt stykke fra fronten og kampene.
Han bliver adjudant, et sendebud for general Grant.
Krigen vil tage vores søn. En snigskytte, kardæsk eller tyfus, -
- som tog Willie og tager hundredvis af liv dagligt. Han vil dø til ingen nytte.
Hvordan skal jeg nogensinde kunne tilgive dig?
De fleste mænd favoriserer deres førstefødte.
Du har altid klandret Robert, at han blev født.
Han låste dig fast i et ægteskab, som kun har bragt dig ulykke.
Det er ikke sandt.
Og er blodbadet i Cold Harbor dit ansvar såvel som Grants, må Gud nåde os.
Vi må bøde for de oceaner af blod, du har bifaldet, de talløse lig!
Bøde med vores søns blod!
Denne ene gang, fru Lincoln, -
- forlanger jeg, at du opbyder en vidsynet og ikke en selvisk ånd.
Robert tilgiver aldrig sig selv endsige os, -
- hvis vi fortsætter med at kue dette helt naturlige ønske.
Og hvis jeg nægter at vise storsind?
Hvis jeg nægter at bære mit tunge kors...
...vil du da true mig med galehuset igen?
Som du gjorde det, da jeg græd og græd over Willie.
Da jeg viste dig, hvad hjertesorg, -
- ægte hjertesorg, var.
Og du besad ikke modet til at tåle det, til at hjælpe mig.
Du afviste at trøste Tad, som ikke kun var syg, -
- men ude af sig selv af sorg!
- Han døde i mine arme. - Din sorg, din sorg.
- Din evindelige sorg! - Hvor vover du at klandre mig den?!
- Du ville end ikke lade Tad se ham! - Jeg turde ikke vise ham min vrede!
Du gik og skreg ad skygger, ad møbler og spøgelser!
Jeg burde, for Tads skyld -
- og for alle andres, have sat dig i galehuset!
Så gør det!
Du skal ikke true mig! Gør det denne gang. Spær mig inde.
Det sværger jeg, du kommer til, -
- hvis Robert bliver dræbt.
Jeg tilstod dig ikke at sørge så dybt, for jeg tillod mig det ikke selv.
Hvor gerne jeg end ville.
Jeg ønskede at kravle ned under jorden, ned i kisten til ham.
Og det gør jeg stadig. Hver eneste dag.
Tal ikke til mig om sorg.
Jeg må træffe mine beslutninger, Bob må træffe sine, og du dine.
Og vi må bære det. Bære det, så godt vi kan.
Det, jeg bærer i mig, må du tilstå mig at udføre.
Alene, som det tilfalder mig. Og du alene, Mary...
Du alene kan lette min byrde.
Eller gøre den ulidelig.
Valget er dit.
Du må tro, jeg ikke aner, hvad du har for, -
- siden du ikke har drøftet din plan med mig.
Har jeg nogensinde været så nem at føre bag lyset?
Du vil afskaffe slaveriet ved lov og derved gøre en ende på krigen.
Og den krig sender du min søn ud i. Ve over dig, om den lov skulle falde.
Seward ser nødigt, at jeg efterlader mine mudrede fodspor over hele byen.
Der findes ingen, der som du forstår -
- at træde varsomt på lumske stier.
Seward kan ikke gøre det. Du må selv.
For skulle det mislykkes at skaffe de nødvendige stemmer, -
- ve over dig. Da får du med mig at bestille.
Der er kun fire dage til afstemningen.
Jeg ved, De er bekymret. Tak for Deres sympati.
Jeg ved, at det vil blive vedtaget.
Det skal Gud nok sørge for.
Jeg misunder ham ikke den opgave.
Han burde have valgt et mere føjeligt redskab end Repræsentanternes Hus.
Så vil De sørge for det.
Frygter De for, hvad der venter Deres folk, hvis det lykkes os?
Så vil de hvide af med os.
- Det gælder mange. - Hvad med Dem?
Jeg kender jer ikke, fru Keckley.
Ingen af jer.
I er for mig det, alle mennesker er.
Upyntede, sølle, nøgne, tobenede dyr, som vi alle er det.
I har ret til samme forventninger, som jeg har.
Og givet er vore forventninger ikke uforenelige med hverandre.
Jeg vænner mig vel til jer.
Hvad I er for nationen, og hvad der vil blive af jer efter slaveriets ophør, -
- det ved jeg ikke.
Hvad mit folk vil blive, kan jeg ikke sige.
Vi negre har kæmpet og lidt døden for friheden, -
- siden den første af os blev gjort til slave.
Ingen af os spørger, hvad friheden vil føre med sig.
Friheden er vigtigst.
For mit vedkommende...
...så faldt min søn i kamp for Unionen...
...iført dens uniform.
For friheden døde han.
Og jeg er hans mor.
Det er, hvad jeg er for nationen, hr. Lincoln.
Skal jeg være mere?
Jeg har lige straks en prægtig hånd. Lad os se, hvor prægtig din er.
- Forsvind. Er den urkæde af guld? - Hold nallerne fra min urkæde.
D'herrer har besøg.
- Så for den! - Hej, Bill.
Fanden æde mig.
Det gør han nok gerne, hr.?
W.N. Bilbo.
- Hr. Bilbo. D'herrer. - Hr. Præsident.
Hvad laver De her? Hr. Seward har forbudt os overhovedet at nævne Dem.
Vi bruger ikke engang halvdollarsedler, fordi Deres ansigt er på dem.
Jeg hører, at I har 11 demokrater under bæltet. Det lyder opmuntrende.
Der er ikke noget at være opmuntret over, hr. Præsident.
Er vi fyret?
"Vi har hørt sangklokkerne spille ved midnat, hr. Dompap."
Jeg er her for at fortælle jer, at regnskabets time er nær.
De demokrater, vi mangler, de kan ikke købes med udnævnelser.
Der skal mere til at overbevise dem, hr. Præsident.
Gør mig en tjeneste.
Det faldt mig for øje i morgenavisen, at guvernør Curtin -
- skal udpege vinderen af det omstridte valg til...
- Pennsylvanias 16. distrikt. - Hvor er det skønt at blive forstået.
- Tag ud og besøg guvernøren... - Send Latham eller Schell.
Nej, han går an. Bare De netter Dem lidt først.
Det siddende medlem påstår, han vandt. Hans navn er...
- Coffroth. - Netop.
- Han er demokrat. - Det er jeg klar over.
- Fjollet navn. - En anelse.
Sig til guvernør Curtin, at man meget gerne ser, -
- at han lader Repræsentanternes Hus om at afgøre, hvem der vandt.
Det er hans ret. Det vil han gå med til.
Og lad så Coffroth vide, -
- at hvis han vil beholde sin taburet, bør han tale med Thaddeus Stevens.
Stakkels Coffroth.
Den kan altså åbnes.
Er De Canfrey?
Coffroth, hr. Stevens. Alexander Coffroth.
Er vi medlemmer fra samme stat?
- Ja. Vi sidder tre pladser fra hinanden. - Jeg har aldrig bemærket Dem.
Jeg er republikaner, og De, Kuffert, er demokrat?
Altså, det vil sige...
Den forsmædelse mod Thomas Jefferson, til hvilken De klistrer som en tæge, -
- og som har den uforskammethed at kalde sig Det Demokratiske Parti.
De er dem-o-krat. Hvad er der i vejen med Dem?
- Er De ond? - Jeg følte...
Glem det, Kofod. De blev jordet noget så læsterligt ved valget -
- af en storartet republikaner.
Nej, jeg blev ikke jordet. Han vil hugge min taburet. Jeg tabte ikke.
Gør det nogen forskel, om De tabte? Er vor stats guvernør demokrat?
Nej, han er...
Re...
...pub... li...
...kaner. Republikaner.
Det ved jeg, han er. Hvilket parti har flertal i Kongressen? Deres?
Deres parti fik stryg. Det er Deres modstandere, der bestemmer i Huset -
- og dermed i Valgkomiteen.
Og derfor tabte De valget. De vil blive sendt hjem i vanære.
Jeg ved det. Jeg må blive republikaner og stemme ja...
Nej!
Coffroth skal stemme ja -
- og forblive demokrat, indtil han har stemt.
Hvorfor vente?
For at vise, at tillægget har støtter i begge lejre.
Under næste samling, når jeg siger til, skifter De parti.
Tillykke med genvalget, og forsvind så.
Lad mig få navnene på de øvrige, De har haft i kikkerten.
For fanden...
- George Yeaman. - Ja, Yeaman.
Blandt andre. Men Yeaman ville gøre en forskel.
Y-E-A-M-A-N.
Det er noteret.
Fra Kentucky.
Jeg kan ikke stemme for tillægget, hr. Lincoln.
Jeg så engang en pram, hr. Yeaman, -
- fyldt med farvede mænd i lænker -
- på vej ned ad Mississippi-floden til slavemarkederne i New Orleans.
Synet gav mig kvalme.
Og det kastede en skygge over mig.
Et flor over mine øjne.
Slaveriet har tynget mig, så længe jeg kan huske, -
- på en måde som det aldrig tyngede min far.
Omend han foragtede det på sin egen måde.
Han vidste, at en husmand umuligt kunne konkurrere med slaveplantager, -
- så vi flyttede fra Kentucky for at slippe væk fra dem.
Han ønskede at holde Indiana slavefrit.
Han var ikke noget rart menneske...
...men han var moralsk inklineret til rimelighed, til frihed.
Det har jeg nok fra ham.
Om ikke meget andet.
Vi var ikke på god fod.
Det er jeg ked af at høre.
Noget så naturligt som omsorg tilflød mig -
- ad andre veje, og det er jeg taknemmelig for.
Jeg hader det skam også.
Altså, slaveriet.
Men vi er ikke parate til emancipation. Alt for meget er uafklaret.
Vi er vel heller ikke parate til fred.
Når den kommer, vil den skabe hovedbrud og farer, -
- der langt overgår dem, vi har stået over for i krigen.
Vi må improvisere og eksperimentere med, hvad den er, når den er her.
Jeg har læst Deres tale, George.
Negre og stemmeret...
...det er en udfordring.
Nej nej... Negrene må da ikke...
...få lov at stemme, hr. Lincoln.
De vil da vel ikke give dem stemmeret?
Jeg beder kun om, at De kaster slavemagternes åg af Dem.
Jeg skal nok sige, når der foreligger et tilbud om fred. Det gør der ikke nu.
Lige nu har vi kun afstemningen om det 13. forfatningstillæg.
Og den vil blive meget tæt.
Se, hvad De kan gøre.
Jeg kan ikke se meningen med det.
Hvad døde han for?
Jeg hader dem alle sammen.
Det gør jeg virkelig. Alle de sorte.
Jeg er et fordomsfuldt menneske.
Gid jeg kunne ændre det i Dem, men det er ikke derfor, jeg er her.
Det er muligt, jeg tager fejl, -
- men jeg forventer, de farvede vil blive frigivet.
Og da vil det stå til troende, at Deres brors tapperhed -
- og hans død var medvirkende dertil.
Kun De kan afgøre, om det giver mening for Dem eller ej.
Min hjertelige kondolence til Deres familie.
Vi har fået skik på vore partifæller.
Der bliver ingen frafald på den republikanske højrefløj.
Men hvad dit løfte angår...
Hvor fanden bliver emissærerne af?
Du gode gud. Så er det altså sandt.
De løj for mig.
Hr. Lincoln, De veg udenom, da jeg bad Dem afvise, -
- at Konføderationen har fremsat et tilbud om fred, for det har de!
Vi kommer med sikkerhed til at tabe det hele på gulvet.
Vi har ikke behov for et tillæg om abolition.
Lad Forfatningen være i fred!
Sæt nu emissærerne dukker op i dag. Eller...
Jeg holder ikke ud at høre på det her.
Jeg kan ikke udrette noget, der har den mindste betydning eller værdi, -
- før vi har kureret os selv for slaveriets sot -
- og gjort en ende på denne sygelige krig!
Og uanset om I eller andre forstår det, så er det nødvendigt for mig!
Forfatningstillægget er kuren!
Vi er trådt ind på verdens skueplads nu.
Med al menneskelig anstændigheds skæbne mellem vore hænder.
Der er udgydt blod, for at vi skulle få dette øjeblik.
Nu! Nu! Nu!
Men I mukker og kævler og slæber på fødderne -
- som pernitne gadekræmmere!
Se den mulighed, I har.
Se øjeblikket. Det er...
...det allersværeste. Det eneste, der betyder noget.
At afskaffe slaveriet med forfatningsmæssig adkomst -
- vil for tid og evighed sikre fremtiden.
Ikke kun for de millioner, der lever i trældom...
...men for endnu ufødte millioner.
To stemmer står os i vejen. De skal fremskaffes.
Vi mangler to ja-stemmer og tre unddragere eller -
- fire ja-stemmer og én unddrager, så vil tillægget blive vedtaget.
I har en nat, en dag, en nat og nogle timer. Skrub så ud og skaf dem.
Gerne. Men hvordan?
Guds dros, menneske.
Jeg er Amerikas Forenede Staters præsident...
...hyllet i umådelig magt.
I har bare at skaffe mig de stemmer.
AFSTEMNINGSDAGEN 31. JANUAR 1865
Vi byder Dem velkommen, mine damer og herrer...
...for første gang i folkeforsamlingens historie...
...i Deres hus.
Hr. Ashley, ordet er Deres.
Nærværende resolution, der udgør et 13. tillæg til nationens Forfatning, -
- som sidste år blev vedtaget i Senatet, -
- og som denne forsamling nu har debatteret i adskillige uger, -
- skal i dag til afstemning.
Som aftalt skal vi nu høre -
- kortfattede afsluttende bemærkninger.
Vi begynder med den velbårne George Pendleton fra Ohio.
Jeg har netop modtaget...
...en bekræftelse...
...på det, der hidtil kun har verseret som rygte.
Beedigede erklæringer fra borgere nylig hjemvendt fra Richmond.
De bekræfter, at emissærer er blevet sendt nordpå -
- og nu burde være ankommet til Washington -
- med tilbud om en øjeblikkelig indstilling af denne borgerkrig.
Er det sandt? Er der emissærer fra Konføderationen i hovedstaden?
Jeg aner ikke, hvor de er, eller om de er ankommet.
Jeg appellerer til mine demokratiske partifæller og til alle republikanere, -
- hvem freden ligger på sinde. Udsæt denne afstemning, -
- indtil vi har svar fra præsidenten!
Udsæt afstemningen!
Mine herrer!
Jeg har fremsat et forslag! Er der nogen, der vil støtte det?
Mine herrer.
Den konservative fløj af grænsestaternes republikanere -
- kan ikke godtage dette tillæg, som vi finder såre betænkeligt, -
- hvis vedtagelsen deraf gør et fredstilbud til gidsel.
Jeg tilslutter mig vore demokratiske kollegers ønske om en udsættelse.
- Han må afvise, at emissærerne er her. - Hurtigt, menneske.
Er det præcis, hvad hr. Wood ønsker, jeg skal svare på?
Er det ord for ord den forsikring, han forlanger af mig?
Ja, hr. Præsident.
Giv det til hr. Ashley.
Jeg føler mig forpligtet til at sige...
Gider De gå udenfor?
Vil De sludre nu, mens hele Huset sidder og venter?
At give falsk vidnesbyrd for Kongressen er...
Grundlag for en rigsretssag, men jeg giver ikke falsk vidnesbyrd.
Men den er der jo. Delegationen fra Richmond.
Giv mig sedlen, Johnnie.
Vær god at give den til hr. Ashley.
Fra præsidenten.
"Så vidt jeg ved, er der ingen fredsemissærer i eller på vej til byen."
"Så vidt jeg ved"?
Det siger jo ingenting.
Har Syden sendt emissærer eller ej?
Præsidenten har svaret. Fredstilbuddet er opspind.
Det er ikke en benægtelse. Det er et sagførerkneb!
Hr. Haddam, er Deres fløj tilfreds?
De konservative republikanere er tilfredse. Vi takker hr. Lincoln.
Jeg begærer hr. Woods forslag henlagt.
Henlagt!
Hr. Colfax, jeg henstiller til sagens behandling.
Det 13. forfatningstillæg begæres sat til afstemning. Hvem støtter mig?
Jeg støtter begæringen.
Begæringen godtaget.
Skriveren vil nu... Stilhed!
Skriveren vil nu høre stemmerne ved navneopråb.
Vi begynder med Connecticut.
Hr. Augustus Benjamin, hvorledes stemmer De angående denne forfatningsændring?
Nej!
Hr. Arthur Bentleigh.
Nej!
Hr. John Ellis, hvorledes stemmer De?
Ja.
Nu til Missouri. Hr. Walter Appleton.
Jeg stemmer nej.
Hr. Josiah Burton.
Burton Bønnestage stemmer med glæde ja!
New Jersey. Hr. Nehemiah Cleary.
Nej!
Hr. James Martinson.
Hr. Martinson har delegeret mig -
- til at sige, at han er forhindret. Han afstår fra at stemme.
Hr. Austin J. Roberts.
Ligeledes forhindret. Afstår også.
Det var Illinois.
Hr. Harold Hollister. Hvad stemmer De?
Nej.
Hr. Hutton.
Hr. William Hutton. Afgiv Deres stemme.
William Hutton mindes sin elskede bror Frederick -
- og stemmer nej til forslaget.
Webster Allen stemmer nej.
Webster Allen, Illinois, demokrat...
...stemmer nej.
Halberd Law, Indiana, demokrat...
...stemmer nej.
Archibald Moran, ja.
Ambrose Baylor, ja.
Hr. Walter H. Washburn.
Stemmer nej.
Og hr. George Yeaman, hvorledes stemmer De?
Jeg hørte Dem ikke, hr. Yeaman.
Jeg sagde ja, hr. McPherson.
Ja!!
- Forræder! - Stilhed!
OTTE MERE
Værsgo at fortsætte, hr. McPherson.
Hr. Clay R. Hawkins fra Ohio.
Jeg stemmer sgu ja.
Jeg er ligeglad, om så I skyder mig! Jeg stemmer ja!
Hr. Edwin F. LeClerk.
Nej!
Skide være med det. Mig kan I også skyde. Ja!
Jeg mener...
Jeg afstår fra at stemme!
Hr. Alexander Coffroth.
Jeg stemmer...
...ja.
Ja.
James Brooks...
...nej.
Josiah Grenelle...
...ja.
SEKS MERE
Meyer Strauss...
Nej.
- Hr. Joseph Marstern. - Nej.
- Hr. Chilton A. Elliot. - Nej!
- Daniel G. Stuart. - Jeg stemmer ja.
- Howard Guilfoyle. - Ja.
- John F. McKenzie. - Ja.
- Andrew E. Fink. - Nej.
- John A. Castle. - Ja.
- Hr. Hanready. - Nej.
- Og hr. Rufus Warren? - Ja.
Navneopråbet er afsluttet.
Afstemningen er gennemført.
Vær venlig at råbe mig op, hr. Skriver.
Jeg ønsker at stemme.
Jeg må protestere. Ordstyreren stemmer aldrig.
Ordstyreren kan vælge at stemme.
Det er højst usædvanligt.
Her er ikke tale om sædvane. Her skrives historie.
Hvorledes stemmer hr. Schuyler Colfax?
Ja, naturligvis.
Det endelige resultat:
Otte var fraværende eller undlod at stemme.
56 stemmer imod.
119 stemmer for.
Med en margen på to stemmer...
Flot klaret!
Vi samles om vort flag vi samles nok en gang
frihedens kampråb la'r vi gjalde
vi strømmer til fra bakketop vi strømmer til fra dal
frihedens kampråb la'r vi gjalde
Unionen leve hurra drenge hurra
ned med forræderen og stjernen til tops
Tillykke, hr. Formand.
Lovforslaget. Må jeg have lov?
Det er det officielle dokument.
De får det tilbage i morgen.
Krøllet...
...men uskadt.
En gave, værsgo.
Det 19. århundredes fornemmeste lov, gennemført ved korruption -
- på foranledning af det ædleste menneske i Amerika.
Jeg ville ønske, du havde været der.
- Det ville jeg også. - Det var et prægtigt syn.
Du kan ikke tage din husholderske med i Huset. De skal ikke have lov at sladre.
Det her er nok.
Det her...
Det er mere end rigeligt nu.
Læs det højt igen, min elskede.
- "Fremsat..." - Og vedtaget.
"...og vedtaget."
"Et tillæg til De Forenede Staters Forfatning."
Paragraf 1:
"Hverken slaveri eller ufrivillig trældom -
- undtagen som straf for en forbrydelse, -
- for hvilken den pågældende på behørig vis er kendt skyldig, -
- må eksistere i De Forenede Stater -
- eller på noget sted, der falder ind under deres jurisdiktion."
Paragraf 2:
"Kongressen skal beføjes til at sikre håndhævelse af dette tillæg -
- ved passende lovgivning."
Lad mig sige det ligeud.
Vil Sydstaterne kunne genindtræde i Unionen -
- hurtigt nok til at få standset ratificeringen af det hersens...
...13. forfatningstillæg?
Jeg slutter gerne fred øjeblikkeligt.
Ja. Og?
Jeg ser gerne, at Syden genetablerer -
- sit forhold til Unionen øjeblikkeligt.
Kunne jeg få dette på skrift, -
- vil jeg som Konføderationens vicepræsident bringe dokumentet -
- til Jefferson Davis i al hast.
Kapituler. Derefter kan vi drøfte en rekonstruktion.
Kapitulation kommer ikke på tale.
Medmindre De skriftligt forsikrer os om, -
- at vi vil kunne nå at standse forfatningstillægget.
Så arrogant et krav stiller kun en erobrer.
De bliver ikke erobret, hr. Hunter. De bliver gjort til landsmænd.
Sikret love og rettigheder under Forfatningen.
Som nu gør en ende på slaveriet og dermed vores økonomi.
Vore love vil blive dikteret af en Kongres fyldt med yankee'er.
Vore rettigheder vil være underlagt en højesteret -
- besat med yderliggående republikanere.
Vore traditioner vil blive knust.
Vi vil ikke kunne kende os selv.
Vi skal ikke drøfte rekonstruktion. Det har vi ikke lovhjemmel til.
Men jeg vil ikke lyve. De fleste af Nordstaterne vil ratificere.
Så vidt jeg kan regne ud, skal to Sydstater gøre det samme, -
- efter alle er genindtrådt. Og det har jeg arbejdet på.
Tennessee og Louisiana.
Sandsynligvis også Arkansas. Det skal nok blive ratificeret.
Slaveriets dage er talte.
Hvis vi underkaster os loven, Alex, -
- og giver afkald på visse friheder, -
- eksempelvis friheden til at undertrykke andre, -
- vil vi måske opdage andre friheder, vi ikke tidligere har nydt.
Havde I haft tiltro til demokratiet, hvor frustrerende det end kan være...
Jeg beder Dem, skån os for de fromme floskler.
Besejrede De os ved afstemning?
Hvordan har De holdt sammen på Unionen?
Med demokrati?
Hvor mange hundredtusinder er døde i Deres regeringstid?
Deres Union, min herre, er kittet med kanonild og død.
Måske har De ret.
Men hvis nu vi, om ikke andet, har vist omverdenen, at demokrati ikke er kaos.
At der er stor, usynlig styrke i et folks sammenhold.
Hvis nu vi har vist, at et folk kan bringe umådelige ofre -
- og stadig være ét.
Har vi da ikke i det mindste bevaret demokratiets ideal at stræbe mod...
...og med tiden vise os værdige?
Hvad der kan godtgøres med blod og lidelse, må være blevet godtgjort nu.
Skal vi gøre en ende på blodbadet?
UDEN FOR PETERSBURG, VIRGINIA
3. APRIL
Når han har overgivet sig, sender De hans soldater tilbage til deres hjem, -
- deres gårde og deres butikker.
Javel.
Som aftalt.
Vi skal vise storsind, ikke straffe. Det er jeg ikke interesseret i.
Og deres ledere, Jeff og de andre...
Skulle de slippe ud af landet bag min ryg, ville det ikke genere mig.
Når freden kommer, vil jeg helst undgå hængninger.
Efter ydret at dømme...
...er De blevet ti år ældre, end De var for et år siden.
Der er gået en vis mathed i knoglerne.
Jeg har aldrig set noget lignende det, jeg så i dag.
Aldrig set noget lignende.
Det vidste De jo på forhånd.
At krigen ville blive...
...rystende og hæslig.
De må have ønsket at se det med egne øjne, siden De tog hertil.
Vi har givet hinanden magt til at gøre de mest grufulde ting.
Vi har vundet krigen.
Nu skal De vise os vej ud af den.
DOMHUSET I APPOMATTOX, VIRGINIA 9. APRIL 1865
Kunne du tænke dig at rejse?
Såre gerne.
Vestpå med jernbanen.
Over Atlanten.
Det hellige Land.
Hvor skinhelligt af en mand, der kører karet med sin hustru langfredag.
Jerusalem, hvor David og Salomon færdedes.
Jeg drømmer om at vandre i den gamle stad.
Mig vil man udelukkende huske for, at jeg var gal og ødelagde din lykke.
Den, der tror det, forstår intet, Molly.
Når de ser på dig...
...og på, hvad det har kostet at være midtpunkt i det her...
...vil de forbløffes derved. Forbløffes over dig. Med rette.
Men de bør også betragte den fortvivlede kvinde ved din side -
- for at forstå, hvordan det i sandhed var.
For et almindeligt menneske.
For alle andre end dig.
Du må forsøge at genfinde glæden.
Det må vi begge to.
Vi har været ulykkelige alt for længe.
Jeg sagde visse farvede mænd.
De intelligente, de uddannede -
- og krigsveteraner. Jeg modificerede udsagnet.
Hr. Stevens er rasende. Han vil vide, hvorfor De modificerede det.
Ingen hørte det med de intelligente og uddannede.
De hørte kun en præsident for første gang nogensinde nævne -
- stemmeret til negre.
Jeg ville bare ønske, jeg havde nævnt det i en bedre tale.
Hr. Stevens vil også vide, hvorfor De ikke holdt en bedre tale.
Fru Lincoln venter i kareten. Hun minder Dem om klokken, -
- og at De skal hente frøken Harris og major Rathbone.
- Er hun vred? - Nej, hr. Præsident.
Tak, hr. Slade.
Jeg må hellere af sted.
Omend jeg hellere ville blive.
Præsidenten er blevet skudt!
Præsidenten er blevet skudt i Ford's Theatre!
Klokken er 7.22 om morgenen...
...lørdag den 15. april. Det er forbi.
Præsidenten er gået bort.
Nu hører han evigheden til.
Vi håber af hjertet -
- og beder inderligt til, -
- at krigens mægtige svøbe -
- må hastigt fare.
Men om Gud vil, at den skal fortsætte, -
- indtil al rigdom dynget sammen af trællen -
- gennem 250 års miskendt møje er forødt, -
- og indtil hver en dråbe blod udgydt af pisken -
- er gengældt med en dråbe udgydt af sværdet, -
- som det blev sagt for 3.000 år siden, må det siges den dag i dag:
"Herrens bud -
- er sande og retfærdige, hvert og et."
Uden fordømmelse af nogen, -
- med barmhjertighed mod alle -
- og i vished om retfærden deri, som Gud giver os den at se, -
- lad os da bestræbe os på at afslutte det arbejde, vi har for.
At forbinde nationens sår.
At pleje omsorg -
- for ham, som har lidt i kamp, -
- og for hans enke -
- og hans barn.
At gøre vort yderste for at opnå og sikre -
- en retfærdig og varig fred med hverandre -
- og med alle nationer.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2012