Pobogu!
"Radije bih bila čekić nego nokat."
Jebi se, kučko!
DIVLJINA
Srećno. - Hvala.
Zdravo.
Treba mi soba za noćenje. - 18 dolara.
Osim ako imate pratioca. U tom slučaju je skuplje.
Nemam pratioca. - Onda je 18 dolara.
Za sada. - I ostaće 18 dolara.
Osim ako neko ne dođe kasnije. - Što se neće dogoditi.
Može biti.
Ja sam PCT pešak. (Pacific Crest Trail, pešačka tura od 4286 km)
Nemam saobraćajnu niti adresu. - Napišite adresu roditelja.
Halo? - Zdravo.
Zdravo.
U Mohaviju si? - Da.
Napisala sam tvoju adresu kao svoju u prijavi za hotel.
Nisam se setila ničeg drugog. - U redu je, kad god treba.
Ako vidiš mog brata da li bi mu rekao gde sam?
Nije da mu je stalo... ali čisto da zna.
Ne, stalo mu je.
Vidi, spremam večeru za prijatelja...
Za kojeg?
Da li je bitno?
Nazvala sam samo zato da bih ostavila trag.
Ja želim da zoveš. Mi smo prijatelji, zar ne?
Izvini.
Ja se izvinjavam.
Zbog čega?
Ne znam.
Izvini što...
Što moraš da hodaš 1700 kilometara samo da bi...
Završi rečenicu.
Zašto moram da hodam 1700 kilometara?
Imaš li listu adresa?
Da, hoćeš da pošaljem nešto?
Ne, hvala, Ejmi je zadužena za kutije.
Dobro.
Moram da idem.
Srećan put, Šeril.
Upamti, možeš odustati kad god želiš.
Gde idete? - PCT staza.
Od Meksika do Kanade, hodaću naredna tri meseca.
Do Ašlenta.
Često pešačite?
Nisam opsednuta time ali... veoma me opušta.
Mi smo vam poslednji ljudski kontakt za neko vreme, zar ne?
Istina.
I ja volim tebe, sine.
"Ako te izdaju nervi, prevaziđi svoje nerve".
Emili Dikinson. I Šeril Strejd.
1. dan
O, moj Bože!
Šta uradih?
Koji... kurac?
Možeš odustati bilo kad.
Možeš odustati...
bilo kad.
Možeš odustati... bilo kad.
8. kilometar
Danas sam pomislila na tebe.
Osetila sam energiju.
Setila se razloga ovog putovanja.
Nadam se da se nećeš ljutiti na mene...
ako odustanem.
"Danas je bager iskopao iz jedne parcele kruneće zemlje
jednu bocu ambre,
savršena, sto godina stara
lek za groznicu ili melanholiju,
napitak za život na ovoj zemlji.
Danas sam čitala o Mariji Kiri.
Umrla je, čuvena žena.
Poricala je njene rane.
Poricala je da njenje rane dolaze iz istog izvora
iz kojeg i njena snaga."
Šta je rekao? - Javiće se. - Ozbiljno?
Da. - Kao da smo u srednjoj!
Mislim da ćeš dobiti broj.
Bobi!
Kako ide? - Dobro.
Teško je, ali..
Dobro.
Izvini što sam te ignorisala danas u školi.
U redu je.
Dogovorile smo se, čudno je biti učenik sa svojom majkom.
Nije to zato što nisam ponosna na tebe.
Zaista sam ponosna na tebe.
Znaš šta?
I sama sam prilično ponosna.
Bože, toliko mnogo treba znati! Znala sam da ga ima dosta, ali...
Ali ne ovoliko mnogo.
Čitala si Eriku Džong?
Dobro, objasni mi to "jebanje bez šlica"?
Mama, neću sa tobom pričati o jebanju bez šlica.
Moraćeš, moram da pišem o tome.
Znaš, da li je danas ženama lakše nego što je bilo nekad?
Ne znam, moramo li o tome?
Pa, za mene, uvek je sve bilo pod šlicom.
Šlic-zabrane, svuda!
Šta je za večeru, mama?
Knjige i sastavi.
Napraviću nešto. Ostajete na večeri?
Imaju 18, mogu sami sebi da naprave obrok.
Moraš da napišeš sastav.
Ako ne mogu da budem majka, onda ne mogu da budem ni učenik.
To je smešno.
Ako hoće da mi napravi večeru, pusti je.
Da li si naučila nešto iz ovoga što čitamo?
Ja moram sve da uradim, ja želim sve da uradim.
Nadam se da i ti to želiš.
Pasta...
Poricanje njenih rana dolazilo je iz njene snage.
"Poricala je da njene rane dolaze iz istog izvora iz kojeg i njena snaga."
Ne plašim se.
2. dan
"Obavezno koristite plin koji je kompatibilan sa uređajem."
"Druge vrste goriva mogu oštetiti opremu."
Sranje!
Hladna kaša i grašak.
Hladna kaša i lešnici.
Hladna kaša i sve ostalo.
Hladna kaša i snovi.
Hladna kaša i govno.
Volim hladnu kašu.
5. dan
Šta voliš da radiš kada ne pešačiš, Šeril?
50. kilometar
Volim da sedim na pravoj klozetskoj šolji.
Sa vodom.
Volim da spremam hranu.
Volim da jedem. Sa drugim ljudima.
Ljudi, to je ono što volim.
Pričati sa ljudima. Slušati ljude.
To je hobi za koji nisam ni znala da ga imam.
Sve dok nisam krenula da pešačim kroz jebenu pustinju.
8. dan
Moram da jedem.
Ostati ili otići?
Zdravo!
Ja sam Šeril.
Pešačim PCT turu, ostala sam bez hrane.
Da li bi ste mogli da me odvezete negde gde bih mogla da jedem?
U poslu sam.
Da, razumem...
Ali kad završite da li bi mogli da me povezete?
Teško da ćete naći nešto što radi u ovo doba dana.
Možda da me odvezete negde gde otvaraju ujutro za doručak...
U blizini.
Sigurno ste ogladneli.
Ponela sam meso, i kuvalo, ali pogrešno gorivo...
Imam još posla, ali možete me sačekati u mom kamionetu.
Hvala, hvala vam.
Nešto sam mislio...
Vi...
Možete doći kod mene na toplu večeru i tuširanje.
Koji ste tip žene?
Koji tip? - Da.
Da li ste kao Džejn?
Znate, Tarzanova Džejn? Da li ste Džejn?
Divlja žena?
Imam nešto za nas.
Energija.
Naravno.
Prvo dame.
Jeftin ali dobar.
Vidiš?
Hvala. - Zvaću te Džejn.
Moj muž je sa mnom na PCT turi.
Samo što je malo više odmakao.
Uskoro se sastajemo, kod Kenedi Medouza.
Volim nešto da uradim nakon napornog radnog dana.
Voliš ovo?
Hvala.
Hajde, Džejn!
Moraš mi obećati da nećeš reći moj ženi.
Mrzi kad jedem slatkiše.
Dobro.
Šta stojiš tu?
Stani na čas, dušo... Nije uvreda.
Samo ćeš da gledaš?
Hvala.
Dakle...
Muža si upoznala na koledžu?
Tvoj muž? - A, Pol!
Da.
On je sigurno lud.
Jedno je kada muškarac krene na takvo pešačenje.
Ali dozvoliti ženi da to uradi...
Sasvim druga priča.
Ne misle svi kao ti, Frenk.
Ne, zato se sve i sjebalo.
Pol i ja radimo ono što želimo.
Ni ne pomišljaj. - Kako bih i mogla.
Povešćeš je sa sobom?
Imaš li još jedan šator?
Zvala bi me da dođem po tebe pre nego što bi stigla do auoputa.
Ovo je veoma dobro.
Šta vam znači ova tetovaža? - Oboje volimo konje.
Razvodimo se danas.
Hteli smo da uradimo nešto...
što će nas povezati.
Zar ne bi bilo lakše da ostanete venčani?
I jeftinije.
Verovatno nećemo zažaliti.
Nije obavezno ostati venčan, ali obično ostajemo razvedeni.
Da li mnogi ljudi pitaju za uklanjanje tatua?
Ponekad. - Prevarila sam ga.
Dešava se.
Izgleda da žali. - Jeste mi žao.
Šeril, molim te.
Čoveče, počistite za sobom. - Poveće je to čišćenje.
Mnogo puta sam ga prevarila.
Da li je ovo tačno? Strajd?
Ne, Strejd. Kao pas lutalica.
Htela sam da moj prezime bude...
Proverila sam.
Zvučalo je u redu.
Spremno.
Morate sami da pošaljete.
Bilo je to divnih, ludih sedam godina.
Zbogom.
Šeril Strejd.
Uzela si šta ti treba? - Da.
Više neću morati da jedem hladnu kašu već toplu kašu.
Muž ne postoji, zar ne?
Ne.
Postojao je, sada je u Mineapolisu.
Nije na PCT.
Rekla sam to jer sam te se uplašila.
Znao sam.
Ne mogu te okriviti.
Da li pomisliš da odustaneš? - Pa, skoro svaka tri minuta.
Sve me boli. Sve vreme.
Misliš da treba da odustanem? - Da, mislim.
Nemoj mene da slušaš, odustao sam od mnogih stvari.
Napoštao poslove, brakove.
Pešačenje bih napustio prvog dana.
Žališ li za nečim?
Nisam imao izbora. Nisam više mogao.
Nikad nije bio trenutak kada se moj put račvao.
Da.
Toliko je velik.
Čuvaj se. - Važi.
Drago mi je da smo se upoznali. - Takođe.
Hvala, Frenk.
9. dan
"Prihvatićeš me ovakvu kakva jesam? Hoćeš li?"
Džejms Mičner i Šeril Strejd
10. dan
Dobro napredujem. Prelazim 11 km dnevno.
Ovim tempom ću završiti put za 20 godina.
Nisam gladna.
Ne nedostaje mi hrana.
Ne nedostaje mi takos, čips.
Ne nedostaje mi Mineapolis, to je sigurno.
Ne nedostaju mi margarite.
Ne mogu da zaspim.
Nisam ja džanki, kontolišem se.
Da, svi su na drogama.
Ja eksperimentišem. Ja kažem da umesto ne.
Zdravo!
Šeril Strejd? - Da, zdravo.
Da li te znam?
Video sam tvoje ime u spisku hodača.
Ti si jedina žena tamo. - Tačno.
Ja sam Greg. - Drago mi je.
Silazim dole.
Odlično.
Izvini.
Nisam očekivao posetioce.
Koliko prelaziš dnevno?
Prosečno 35 km.
Sutra ćeš biti u Kenedi Medouzu? - Nadam se.
Ja prelazim...
18, 19.
Prve nedelju su najteže.
Uradiš sve pripreme i treninge,
ali te ništa ne pripremi na bol i vrućinu.
Izabrali smo pogrešnu godinu. Ne ideš preko Sijere?
Naravno. Sve ću da zaobiđem. Trebam li?
Zatvoreno je.
Najveći sneg u deceniji. Niko ne ide kroz to.
Vidi...
Hoćeš da napravimo plan u Kenedi Medouzu?
Ostaću tamo nekoliko dana da se odmorim.
Da, hvala.
Napravićemo plan. Biće to dobro za mene.
Važi.
Mislim da sam trudna.
Molim?
Ko je otac? - Ne znam.
Mislim...
Imam ideju... - Imaš ideju?
Ti me zajebavaš?
Šta to radiš sebi?
Račun, molim.
Test tudnoće i lopata.
Uradićeš ovo preda mnom.
Ako si trudna, razmislićemo o svemu i napraviti plan.
Sledeći, molim.
Nećmo parviti nikakav plan.
Neću roditi ovo dete.
Ne znam kada sam postala ovakvo govno.
Bila sam jaka.
I odgovorna.
Želim normalan život.
Bila sam dobra, znaš?
Uništila sam svoj brak. Uništavam i ostatak svog života.
Moram da se vratim u tu radnju.
Hodaću do žene za koju je moja majka mislila da jesam.
Dovešću sebe u red. - O čemu pričaš, dođavola?
Ispred mene je ogromna, jebena stena.
14. dan
Hajde, Brus, pevaj sa mnom.
"Dobrodošli u Kenedi Medouz"
Uspela si! - Uspela sam!
Momci...
Ovo je Šeril. I Monstrum.
Monsrtum? Moj ranac?
Šta da ti donesem?
Snepl. Sanjala sam Snepl limunadu.
I čips. Bilo koji čips. - Bilo koji?
Hvala. Evo novca. - Ne, ne, ja častim.
Hvala.
Zaista nemaš Snepl u tom rancu?
Kamo sreće!
Čestitam. - Hvala.
Voleo bih da sam i ja dobio takav aplauz kad sam došao ovde.
Znam da kažu da ne hranimo životinje ali...
Ali ovo je poseban događaj.
Jedan Snapl... i čips.
Kad završiš ovde, Ed će ti skuvati večeru u kampu.
Neverovatno, hvala.
Zato ga zovi Neverovatni Ed.
"Dušo,
Ako čitaš ovo, prešla si 160 km kroz Mohavi pustinju.
Šta god da se desilo među nama,
koliko god da smo ljuti ili smo bili ljuti jedno na drugo,
toliko sam ponosan na tebe i divim ti se.
Ili... biću kada završiš.
Dok ovo pišem, ti si tek otišla, tako da ništa i nisi uradila.
Kao i ja. I dalje možemo biti prijatelji.
Nedostaješ Mineapolisu."
Hej, Šeril!
Dođi na večeru. - Dobro.
Ti nisi hodač? - Ne kao ti.
Dolazim ovde svakog leta i pomažem hodačima.
Ti me fasciniraš.
Ja nisam pravi hodač.
Upravo si prepešačila 160 km kroz pustinjsku vrelinu.
To me je skoro ubilo.
Treba li ti pomoć?
Da li tako izgledam?
Čizme su ti male, zato gubiš nokte na nogama.
Da, u pravu si.
Shvatila sam to onog trena kada si rekao.
Mislila sam da nije toliko bolno.
Šta da radim, nemam novac za nove čizme?
Kupila si ih u REI? - Da.
Nazoveš ih, kažeš im, i oni ti pošalju nove čizme.
Stvarno?
A tvoj ranac, to je ludilo.
Moramo ga olakšati.
Odvojiću stvari koje su ti nepotrebne.
Možeš ih staviti u kutiju osim ako mi daš dobar razlog zašto su ti potrebne.
Dobro. - Dobro?
Šta ćemo sa ovim? - Smrdim, smrdim sve vreme.
A pazuh najmanje.
Neka korist od ovoga? - Nijednom upotrebljeno.
Ne znam šta sam mislila sa tom testerom.
Nosiš ono što čitaš? - Hoćeš da spalim knjige?
Nećeš zato postati nacista.
Ali će ti ranac biti znatno lakši.
Zato, sve pre Kenedi Medouza...
Te nećemo.
Ove nikad neće goreti.
Tvoj teret.
Ne fotografišem noću.
Nikad.
Treba ti ceo paket?
Žena ide na hodanje i ponese 12 kondoma?
Sačekaj minut.
Samo ćete poslati čizme, ja ništa ne moram da uradim?
Hvala vam, bićete moja omiljena kompanija, uvek i zauvek.
Šta fali Džejmsu Mičneru? - On je koještarija.
Koju si njegovu knjigu pročitala? - Nijednu.
Čitam Ejdijen Rič, Flaneri O'Konor, što i ti sada čitaš, kad smo kod toga.
Zar to nije velika razlika? - Pa, ne znam šta da kažem.
Volim Džejmsa Mičnera. I neću prestati.
Ovo je tako čudno. - Šta?
Da sam ja mnogo naprednija od tebe u mojim godinama.
Da, tako je planirano.
Šta je planirano?
Oduvek sam želela da budeš naprednija od mene.
Samo nisam znala da će to ponekad da zaboli.
Kako trpiš moja sranja?
Tako lepo izgledaš u toj haljini.
Napraviću ti još jednu, uskoro.
Šta si odlučila u vezi snega?
Volela bih da nastavim, ako je moguće.
Ed mi reče da su mnogi hodači prešli još 65 km do Treil Pasa.
I tu ih je sneg zaustavio.
Odatle su išli autobusom do Rina pa na Traki.
Ponovo su se sastali na nižem nivou staze.
Nisam ovde došla da se vozim autobusom.
Verovatno nisi ni da bi se survala niz planinu.
Ako si zabrinuta da ćeš samu sebe varati...
samo produži svoju turu.
Idi do Maunt Huda... Ili do Mosta bogova.
Most bogova? Sviđa mi se kako zvuči.
U svakom slučaju, nemoj se siliti.
Za mene si neko ko je već uradio dovoljno toga.
Mogu li da jašem?
Bobi Grej.
Žao mi je.
Još koliko? - Hoću li moći da jašem?
Počećemo sa zračenjem da bi smanjili tumore duž kičme.
Najmanji udar je može smrviti.
Još koliko?
Da li si dobro, srce?
Da, dobro sam.
Zdravo, ja sam Pol. Osatvite poruku, javaljam se.
Izvini što zovem kasno.
U Rinu sam.
Ako si bio ovde, možemo se opet razvesti.
Kako god, ja...
To je sve od novosti. I rezime onoga što sam naučila pešačenjem.
Okej, zdravo.
25. dan
Zdravo. Ja sam Šeril.
Ja sam samostalni ženski hodač.
Da li bi bilo u redu da uđem u vaš auto da bi me silovali i raskomadali?
Idete na sever? - Upravo tamo.
Treba mi prevoz za oko 20 km.
Impesivan ranac. - Hvala.
Ne mogu vas povesti, nemam mesta.
Kako to mislite?
Pun do vrha. Džimi Karter.
Nismo u rodu.
Intervjuišem skitnice za Skitnica Tajms.
Putujem po celoj Americi, pravo da kažem, žena skitnica?
Teško se nalazi.
Grešite, ja nisam skitnica.
Je li to istinito, Skitnica Tajms?
Da, dovoljno da mi plati stan i benzin.
Pa, koliko dugo ste na "putu"?
Ja nisam na "putu", ja sam PCT hodač.
Moram da zaobiđem deo puta zbog snega.
Ako niste skitnica gde živite?
Trenutno nigde određeno.
Verovatno ću živeti u Portlandu kada završim PCT.
Ovo je tako dobo.
Razgovarao sam samo sa jednom ženom skitnicom u zadnje dve godine.
Ponavljam, ja nisam skitnica.
Žene ne mogu pobeći od svojih života.
Imaju decu za staranje, roditelje o kojima brinu...
Zvučite kao feministkinja.
Jesam.
Super, volim feministkinje.
Ako tvrdite da niste skitnica, onda znači da imate posao?
Imala sam mnogo različitih poslova.
Studirala sam do pre neku godinu.
Nadam se da ne mislite da je ovo suviše lično...
Uočio sam da neka lična trauma
često natera ljude da napuste svoje živote i pređu u skitnice.
Da li je to i vaš slučaj?
Ovo je moj život. Samo sam uzela predah.
Ovo nije život skitnice.
Ne znam šta drugo da vam kažem.
Mogu li da vas slikam? - Ne! To...
Ovo će biti u jesenjen izdanju.
Neki tekstovi su mi bili i u drugim časopisima.
Herpers je zainteresovan... - Harpers?
To je Nju Jorški časopis, prilično razmetljiv...
Da, znam šta je Harpers, želim da pišem za njih.
I ne bih da budem priča meseca.
Šta je ovo? - Prva pomoć za skitnice.
Mnogo hvala.
Kako se pas zove? - Stivi Rej.
Dobio sam ga kada je umro. Mislim, pravi Stivi Rej.
Volim Stivi Reja.
Pusti "Love-Struck".
Samo mi se nabacuj i dobićeš ga u kolima.
Umukni, Spajderu. Isuse!
Ignoriši ga, on je samo napaljena matora budala.
Mora da si jako čvrsta kada si odlučila da pešačiš ovu trasu.
Vozim se u kolima sam sa vama.
Nema tu čvrstine.
Sladak dečak, koliko je star?
Imao je osam.
Zaista mi je žao.
Udario ga je kamion dok je vozio bicikil.
Pre pet godina.
Bio je čvrst mališan. Kao i njegova majka.
Zaista mi je žao.
Znam da jeste, srce.
Ja nikad nisam bila ja.
Nemoj. Nemoj, nije gotovo!
Naći ćemo nekog da ti pomogne i borićemo se!
Uvek sam bila...
majka, žena...
Nikad nisam upravljala svojim životom.
Mislila sam da ima...
mnogo vremena...
Samo...
Tako mnogo...
Pa, dobro...
30. dan
Mora da me zajebavaš!
Bože.
Dobro.
Gde sam? - Kalifornija!
Jako smešno.
Blumes okrug.
Da li si se izgubila?
Ne!
Samo se zezam.
Zdravo, lepoto.
Spasla mi je život. Kada sam ostavila tvog oca.
Znam.
Ništa neću da obećam.
I ovako ti je teško.
Trudi se da radiš dobre stvari.
32. dan
Vrati se!
Vrati se.
Vrati se!
Evo, biće ti toplije.
Vratiću se ujutro, sa Lifom.
Volim te.
Ti si moje središte.
Sve što jesam.
Ljubavi.
Kako je ona?
Doktor je rekao godinu dana.
Zapravo je samo mesec.
Jedan jebeni mesec.
Žao mi je.
Moliću se za nju.
Jebeni Sveti Patrik.
Dođavola sa svetcima!
Hvala ti Bože što mi pokazuješ put.
Kao da ga je briga.
Žao mi je, ali Bog je nemilosrdna kučka.
Da, zaista mi treba.
Hitno je, reci mu da dođe jebenoj kući.
Gde si jebeno bio, Lif?
Ceo dan sam bila u bolnici!
Ona umire. - Ne govori to. - Razumeš li?
Ne može da umre. - Može. I umire.
Prekini!
Ona ne može da umre.
Postojao je ubica, Dubi.
I Motorcikl Den.
Motorcikl Den, vau!
Želim da budem kao on.
Ako prisloniš lice na staklo možeš videti deo jezera Superior.
Soba s pogledom... Reče ona.
Ceo život sam želela sobu sa pogledom.
Isuse, nikad ne prestaje!
Posednjih godina sam se ponašao kao da mi ona nije ništa.
Ali...
zapravo bila mi je sve.
Šta to radiš?
Molim se.
Ćuti.
Molim se jebenom univerzumu.
Nadam se da ima Boga.
Jer želim čudo, jebeno čudo.
Ne želim da mama umre sa 45!
Ne mogu da sačekam da joj vidim lice!
Biće srećna što te vidi.
Srećna što te vidi.
Koliko te volim?
Ovoliko? - Ne.
Ne mogu šire, ne mogu šire...
"Molimo da se javite na prijemno pre ulaska"
Stavili smo joj led na oči.
Molim?
Htela je da donira rožnjaču pa smo...
Bože!
Jebite se!
Šta hoćeš, koji kurac?
Jebiga, idemo.
Prestani da pevaš.
Šta je tebi?
Srećna sam!
Srećni ljudi pevaju. - Zašto si srećna?
Ništa nemamo, ništa.
Bogati smo ljubavlju. - O, Bože! Na počinji sa tim.
Obe smo kelnerice. - Obe studiramo.
Imamo kredite do kraja života.
Kuća se raspada.
Udata si za nasilnog, alkoholičarskog seronju.
I ti pevaš?
Koji deo ne kapiraš?
Sve ja razumem, veruj mi.
I onda, šta?
Šeril, ako postoji jedna stvar koju te mogu naučiti...
pokušaj da nađeš najbolju sebe.
A kad je nađeš, drži se nje do kraja života.
To je tvoj najbolji savet?
Trudim se.
Da li žalim što sam udata za nasilnog, alkoholičarskog seronju?
Ne.
Ni za sekund. Jer imam tebe.
I tvog brata.
Tako to funkcioniše. Nije lako.
Ali vredi.
Biće mnogo gorih dana od ovog, dušo.
Možeš ih pustiti da te ubiju.
Ali.. Šta znam?
Želim da živim.
Nisi umela ni da ostaneš živa da bi uživala u svom mizernom, srećnom životu.
Zdravo, mislim da imate pakete za mene.
Ja sam Šeril Strejd.
Dobili ste REI? - Da.
Koliko ste prešli sa ovim?
Oko 80 km.
Sigurno nemate još jedan paket? - Da, siguran sam.
Ako ste prešli 80 km sa selotejpm na obući, sigurno ste dobili pravi paket.
Dva dolara za Snepl. - Odustajem.
Hvala.
Sviđaju vam se moje cipele?
"Draga Šeril, Prešla si pola puta.
1000 kilometara. Dođavola!
Čuo sam od Ejmi da ćeš produžiti pešačenje.
Da li si odlučila gde ćeš ga završiti?
Obavesti me.
Izvini ako sam te otkačio na telefonu pre nego što si otišla.
Valjda sam bio ljut.
Smešno je da...
Priznaću...
Nedostaješ mi."
Trebalo bi da ponesete dosta vode kad nastavite putovanje.
Otprilike na 30 km odavde je cisterna sa vodom? - Da.
Ali tamo je preko 38 stepeni.
Mnogo znoja. - Dobro, hvala.
Zdravo. - Zdravo.
Trebalo bi da imate našto za Stejsi Džonson.
Proveriću.
Hej, da li si ti PCT hodač?
Da. A ti?
Ti si žena!
Da li si srela momka koji se zove Greg?
Da, jesam. Davno, u Kenedi Medouzu.
Kada sam znala manje nego sada.
Odustao je. - Molim?
Greg? - Odustao je zbog snega.
Vraća se sledeće godine.
Greg je odustao a ja sam još uvek ovde?
Nazdravimo tome.
Osećaš li se usamljeno?
Iskreno, mislim da sam usamljenija u mom stvarnom životu nego ovde.
Naravno, nedostaju mi prijatelji.
Ali, nije da me neko čeka kod kuće.
A ti? Zašto si ovde?
Ne znam. Moram da nađem nešto u sebi.
Mislim da je ova staza dobra za to.
Mislim, pogledaj.
Ovo ima snagu da te napuni ako dozvoliš.
Moja majka je obično govorila nešto što me je izluđivalo:
"Svakog dana sunce izlazi i zalazi."
"Možeš izabrati da budeš deo toga".
"Možeš sebe povesti na put lepote".
Moj tip žene.
Bila je ljubav mog života.
Mislila sam da će biti kauča, Klineksa i sranja.
To je terapija od 50 dolara na sat.
Ovo je terapija od 10 dolara na sat.
Zašto misliš da si uništena majčinom smrću?
Da li je to vaš posao?
Da kažete ožalošćenima da previše žale?
Ljudi žale na razne načine.
Ja vas pitam o vašem načinu. - Da li je moj tako loš?
Koristite heroin.
Imate seks sa svakim ko traži.
Nisam siguran da vas to čini srećnom.
E, tu grešite.
Jer kad radim te stvari, ja sam dobro i srećna sam.
A kad ih ne radim, želim da umrem. - Spavate i sa mužem?
Ne, u seksu sam više kao muškarac, bez bliskosti.
Mislite da su muškarci takvi?
"Vi ste ovde".
Svuda viđam taj poster i jebeno ga mrzim.
Zašto bi uopšte učili decu kojoj to nije važno?
Da li ste vi bili važni? - Znam da sam bila važna.
Sa kim više niste bliski?
Vidite...
Ovo neće funkcionisti. Ovo nije razgovor.
Hoćeš ovo?
Idemo u kola!
- Vraćaj se ovamo!
Razbiću te, jebeni kretenu!
Jaja i slanina. - Hoćete jaja i slaninu?
Nema osećanja, nema bola.
"Čak i dete sa normalnim stopalima voli ceo svet kada dobije nove cipele."
Flaneri O'Konor.
I Šeril Strejd.
56. dan
Pepeo od tela zapravo nije kao pepeo od ognjišta,
mekan i svilenkast.
Više je kao bledunjavi šljunak pomešan sa krupnim peskom.
Najveći deo smo posuli oko groba.
Nekoliko najvećih komada...
sam stavila u usta.
Sve sam progutala.
Kada sam prvi put pušila heroin
smejala sam se kao dete.
Vrtela sam se kao lutkica na kutiji za nakit moje mame.
Onda sam ušmrkivala.
Nisam htela da se bodem.
Nikad.
Kada sam se prvi put ubola...
Dan nakon mog rođendana
neki čovek mi je tražio novac.
Probudila sam se nakon toga,
neko mi je napokon čestitao rođendan.
Zašto to radiš sebi!?
Ne dodiruj me! - Ne igraj se sa mnom!
Zašto si dolazio, nisam ti to tražila!
Hoćeš da budeš heroj! - Može biti!
Zašto si došao? - Zato!
Eto, zato.
Gde je jebena cisterna?
Ne!
Nećeš umreti ovde.
Trideset minuta.
Jebene jodne tablete!
Imaš li vode?
Daću vam od svoje ali još nije spremna.
Pročistiće se za pola sata sa jodnim tabletama.
Mora da se filtrira.
Mi nemamo filter.
Možete koristiti moj.
Imate li bocu?
Prazna konzerva od piva.
Šta ti radiš ovde?
PCT hodač.
Kako da prekratimo vreme?
Imam neke ideje.
Ima lepu figuru, zar ne?
Moram da nastavim pešačenje.
Ma, sedi, samo te zezamo.
I mi moramo da nastavimo.
Mnogo hvala.
Mislio sam da nastavljaš dalje.
Predomislila sam se.
Htela si da nas zavaraš?
Ne, predomislila sam se.
Presvukla si se.
Sviđaju mi se pantalone.
Dobro ti stoje.
Ističu kukove i noge.
Maleno dupence.
Molim te, ne govori to.
Zar više nije u redu da damo kompliment?
Hvala.
Šta to radiš, dođavola? Mislio sam da si se izgubio!
Dolazi ovamo!
Nazdravljam mladoj devojci, samoj u šumi.
62. dan
Zdravo, kravice.
"Obećala sam da ću izdržati, kilometre preći pre sna."
Robert Frost i Šeril Strejden
Ta boja vam prstaje. - Mislite?
Smem li reći nešto? - Izvolite.
Ni najbolji karmin ne pomaže ako ne vodite računa o ličnoj higijeni.
Pobrinuću se za to.
To mora biti prioritet.
Radim u muzičkom klubu.
Imamo veče Džerija Garsije.
Doći ćeš? - Važi.
Kako se zoveš? - Šeril.
Ne brini, ne ujedam. - Ne smeta mi ujedanje.
Bože, šta lupam!
Izvini, već dugo sam sama.
Ne u smislu usamljena, imala sam mnogo veza...
Već dugo pešačim sama...
Staviću tvoja ime na listu gostiju.
Nadam se da ću te videti.
"Zdravo, dušo.
Iskoristi stvari iz kutije.
Uživaj u zasluženom odmoru.
Ali ne preteruj, važi?
Ima još dosta da se hoda.
Rekla sam da možeš odustati bilo kada.
Povlačim rečeno.
Nazovi me kada dođeš do cilja.
Ljubav i poljupci, Ejmi."
Znamo se?
"Dragi Pole,
Probudila sam se juros i napisala tvoje ime na pesku.
Uradila sam to na svakoj obali otkad sam te upoznala.
Ali više to neću raditi.
Spremna sam da produžim dalje."
Imam još samo 500 km pred sobom.
Očajnički želim da se ovo završi.
Ali sam i pretstravljena.
Kada završim...
Imam samo dva dolara.
A moraću da počnem da živim.
Ne osećam se spremnom.
Sačekajte! Sačekajte!
Upravo sam zatvorio.
Mislim da imate paket za mene.
Može li ostati za sutra?
Tamo mi je nova odeća, hrana, baterije.
Dobro.
Ali kasnije ćemo popiti piće.
Naravno.
Izvoli, lepotice.
Hvala.
Voliš punč?
Odlično ga pravim.
Nalijem u kofu sav alkohol koji imam a onda prelijem sokom.
Dobro zvuči.
Šeril? - Da.
Zatvoreno je.
"Prevaziđi svoje nerve". - Emili Dikinson.
"Kilometre preći pre sna." Volt Vitmen?
Ne, to je Robert Frost.
Od Vitmena je "Budite radoznali, ne osuđujete." -Tako je.
"Bog je nemilosrdna kučka." Nije navedeno ime. - Ta je moja.
Ti si naš heroj. - Momci, zatvaram.
Samo bi da uzmemo pošiljke. - Žao mi je.
Već sam ponovo otvorio zbog dame, ne bih da opet otvaram.
Ne morate ponovo da otvarate jer niste ni zatvorili.
Paketi su tamo.
Zaista je jadno veče, pošiljke će ga olakšati.
Molim vas.
Tvoj konj?
Možete ga jahati ujutro.
Laku noć, vidimo se ujutro.
Broj jedan... i broj dva.
Šeril, kako se boriš sa samoćom?
Mi smo svakodnevno zajedno i muka nam je od nas samih.
Obišla sam mnoga mesta koja nisam htela.
Ali osećam da ima još jedno ili dva koja...
Iz nekih razloga...
Razumem.
Postoji nekoliko devojaka...
o kojima ne bih da razmišljam u žurbi.
Mislim da tačno znam o kome pričaš.
Ne želim više o tome...
Ne opet!
Trudi se da radiš dobre stvari.
Ne morate to da radite.
Mora da postoji drugi način.
Ništa ne možemo da učinimo.
Trudi se da radiš dobre stvari.
Zdravo, brate, ja sam.
Znam da nemamo dom kojem bi se vratili ali...
Želim da znaš da pešačimo zajedno.
Naporno je ali...
Ne plaši se, okej?
Prošetaj malo.
Volim te.
Zdravo, lepotice.
Kupio sam ti kafu i krofne, sveže, jutrošnje.
Hvala, zaista.
Svrati da obnoviš zalihe pre nego nastaviš put.
Hoću, hvala.
Dobro jutro, momci.
Dobro jutro.
Imaš li hodačko ime?
Nadimak. - Mi imamo za tebe.
Je li? - Kraljica PCT-a.
Imaš toiko priča...
O ljudima koji ti čine usluge, pomažu ti...
Mislim... Nama niko ništa nije dao.
Niko ništa nije uradio za nas.
Izvolite, izvolite! Dopunite zalihe, vaša visosti!
Vaša visost ne traži dopunu, obično dopuna dođe do nje.
Upravo!
Prestani.
Sad će mi ta melodija odzvanjati po glavi narednih 160 km.
Ako hoćeš... - Ne!
Nemoj.
Umukni, čoveče!
Umukni. Ozbiljno.
Mirna.
Ne plaši se.
Uhvatila si ga!
Ima li ime? - Zvezdica.
Zvezdica? - Ja sam Vera, ovo je Kajl.
Ja sam Šeril.
Uživate u današnjoj šetnji? - Divno nam je, hvala na pitanju.
Veoma si uljudan.
Rekli smo za vikend, padala kiša ili ne.
Ona je moja baka.
Pazi na mene da ne pričam sa strancima o problemima koje imam.
Pa, ne moraš pričati o njima.
Znaš li da svako ima probleme? Ja ih imam takođe.
Kakve probleme? - Pa...
Imam probleme sa tatom. Ne viđam ga više.
Ni ja, takođe.
Šta je sa tvojom mamom?
Umrla je.
Ali, znaš... Problemi ne ostaju problemi.
Pretvore se u nešto drugo.
Kako je umrla?
Mnogo se razbolela.
Moja mama je pevačica. Naučuila me je mnogim pesmama.
Zaista? - Hoćeš da čuješ neku?
Da.
Rekli su da odlaziš iz ove doline
Nedostajaće nam tvoje blistave oči i mio osmeh
Odnećeš sa sobom sunčevu svetlost
Koja je obasjavala naše puteve
Sedi pored mene ako me voliš
Ne požuruj me da se oprostimo
Upamti dolinu crvene reke
I kauboja koji te iskreno voli.
To je bilo prelepo.
Hvala ti.
Nedostaješ mi.
Koliko mi nedostaješ!
Ne postoji način da znamo zašto se nešto desilo.
A ne nešto drugo.
Šta vodi čemu.
Šta uništava šta.
Zašto nešto cveta...
ili umire.
Ili krene nekim drugim tokom.
Šta ako oprostim sebi?
Šta ako sam bila tužna?
Ako bih mogla da se vratim kroz vreme...
da li ništa ne bih drugačije uradila?
Ako bih htela da spavam sa svakim od tih muškaraca?
Šta ako me je heroin naučio nečemu?
Šta ako me je sve što sam uradila dovelo ovde?
Šta ako...
Ako se nikad nisam iskupila?
Šta ako već jesam?
94. dan
"Nikad nismo spremni za ono što očekujemo."
Džejms Mičner i Šeril Strejd
Trebale su mi godine da postanem žena koju je moja majka odgajala.
Trebale su mi četiri godine, sedam meseci i tri dana da to uradim.
Bez nje.
Nakon što sam se izgubila u divljini i u tuzi...
Našla sam svoj put kroz šumu.
Nisam čak ni znala gde idem dok nisam tamo stigla.
Na poslednji dan mog pešaćenja.
Hvala. Ponavlja sam u sebi.
Za sve čemu me je staza naučila i za ono što još nisam mogla znati.
Da ću za četiri godine kročiti na ovaj most
i udati se za čoveka na mestu koje se odavde može videti.
Da ćemo za devet godina taj čovek i ja imati sina Karvera,
a godinu kasnije i ćerku koju smo nazvali po mojoj majci,
Bobi.
Znala sam da više ne moram sve da dohvatim.
Da je dovoljno videti ribu ispod površine vode.
To je bilo sve...
Moj život,
kao i svi životi,
misteriozan, neopoziv i svet.
Tako blizu,
tako sada,
tako moj.
Koliko je bio divalj, da bi bio što jeste.