Dengang for mange år siden havde jeg ingen hemmeligheder.
Jeg havde kun pligter.
Da jeg voksede op som barn, var vi rige.
Og det var vi så pludselig ikke længere.
Og som de fleste under Depressionen tog jeg nu én dag ad gangen -
- og forventede ikke længere noget.
Jeg ventede... på ingenting.
Og så...
- Hallo? - Jeg må bede dig om en tjeneste.
Hvad? Ti nu stille.
- Bihulebetændelse? - Jeg vil bede dig komme herover.
- Jeg venter at se dig i eftermiddag. - Ja.
Er der nogen, der er død?
Jeg er snart tilbage.
Godmorgen, miss Suckley.
Jeg var ikke den første slægtning, hans mor ringede til den dag.
Måske ikke engang den tiende. Men jeg var disponibel.
Hans mor sagde, at han havde brug for en, der kunne få ham til at slappe af.
Hvorfor hun mente, at jeg var den rette, havde jeg ingen anelse om.
- Han har vel en del familie heroppe. - Vi er kun fjernt beslægtede.
- Cigaret? - Nej, jeg ryger ikke.
Jeg regnede med at tilbringe eftermiddagen der.
Og når jeg havde kedet ham til døde, kunne jeg vende hjem -
- til mit stille liv og passe min tante. Men det var ikke det, der skete.
Han har ikke haft det så godt. Bihulebetændelse.
Det får han tilsyneladende, hver gang han kommer hjem.
Hr. præsident?
Daisy? Det var dog en dejlig overraskelse.
Jeg håber ikke, at min mor tvang dig til at komme.
- Hun sagde, at ingen andre kunne. - Det burde hun ikke have sagt.
Hvor er det dejligt at se dig. Hvor længe er det siden sidst?
Flere år. Det var til Dows bryllup i Rhinebeck.
- Var du med til det? - Hvor må jeg sætte mig?
Jeg tror stadig, der er te. Vil du?
Det her tør jeg kun, fordi min mor ikke er her.
Hun tror ikke på medicin mod bihulebetændelse.
- Samler du på frimærker, Daisy? - Nej, det gør jeg ikke.
Så kom og kast et blik på dem her.
Skal jeg...
Du har vel mødt alle de mennesker.
Ikke dem alle sammen.
Ikke endnu.
Jerry, kan du ikke... Undskyld. Jeg burde have banket på.
Har jeg virkelig skrevet det?
Mit største problem, Daisy, er, at jeg er for flink.
Men vi har brug for senatorens stemme. Har vi ikke?
Hvorfor kan politikere ikke bare være ærlige?
Det er min grandkusine.
Tak for det.
De er fra Afrika.
De påstår, at det er verdens højeste vandfald.
- Vil du hellere have, at jeg går igen? - Nej da.
Slet ikke.
Det her er kønt. Der vil jeg gerne til.
- Hvortil? - Hvor som helst.
Der var helt sikkert endnu en krig på vej i Europa.
En, vi ville blive trukket ind i, om vi så ville det eller ej.
Herhjemme var der stadig lavkonjunktur.
Folk var arbejdsløse. De var sultne og havde brug for hjælp.
Det forår tilbragte præsidenten en masse tid i Hyde Park on Hudson.
Gutter, vil en af jer fortælle mor, at vi er i radioen?
Han sagde, at jeg hjalp ham med at glemme de tunge byrder.
- 30 sekunder. - Må jeg bede om ro, alle sammen?
- Tak. - Det er dig, han hentyder til, mor.
Hans mor sagde, at han ville styre hele landet herfra, hvis han kunne.
Men det kunne han ikke. Ikke sådan som situationen var.
Alle kendte en eller anden, der ikke kunne finde et job.
Alle var bange.
Jeg sagde, at hvis det private erhvervsliv -
- ikke kunne skabe job i løbet af foråret -
- så ville regeringen skride ind.
Vi ved kun alt for godt, at regeringen ikke har råd til at vente -
- indtil den har mistet handlekraften.
Derfor har jeg sendt en vigtig besked til kongressen.
Alle satte deres lid til ham.
De ønskede alle noget af ham.
Den lokale fagforening. Hyde Parks handelskammer.
Det tysk-amerikanske venskabsorkester.
Og det eneste, han havde lyst til, var at slappe af.
Hver gang han kom hjem, ringede han og spurgte:
"Daisy, hvor har du lyst til at tage hen i dag?"
Og jeg svarede altid: "Hvor som helst."
Han sagde, at hans kone ikke brød sig om køreture.
Jeg lærte navnene på fugle og træer, som jeg havde set hele mit liv.
Vi kørte på landeveje, op ad bakker, gennem skove og marker.
Vi kørte ad veje, som jeg ikke anede eksisterede.
Veje, som det aldrig senere lykkedes mig at finde på egen hånd.
Han havde fået bilen bygget, så den kunne styres udelukkende med hænderne.
På nogle måder kører den bedre end almindelige biler. Vil du gerne køre?
Jeg tror virkelig, at jeg hjalp ham med at glemme de tunge byrder.
Som om vi bare var stukket af.
Og så en dag...
Hvor skal politibilen hen?
De følger ikke altid efter mig.
Nogle gange skal de ud og fange en forbryder.
Her har vi aldrig været før.
Nej... Jeg gemte det til en særlig lejlighed.
Jeg kan godt lide den sang.
Undskyld... undskyld...
Det er mig, der bør undskylde.
I det øjeblik vidste jeg, at vi ikke længere blot var fjerne slægtninge.
Vi var meget nære venner.
- Så snart jeg kan slippe væk. - Vi er de bedste venner.
Tiden gik.
Tid, der nu blev målt i Franklins besøg i Hyde Park.
Hvem var det?
Præsidenten vil gerne se mig.
Han er trods alt præsidenten.
Han vil gerne vise mig et nyt frimærke.
- Hvor skal vi hen? - Det ved jeg ikke.
Jeg har fået det bygget. Der trækker jeg mig tilbage til.
Der vil jeg skrive de detektivromaner, jeg altid taler om.
Gå ind og se dig omkring. Gør det nu bare.
Der lugter stadig lidt af maling.
Det er himmelsk.
- Jeg har tænkt på noget, Daisy. - Hvad har du tænkt på?
At jeg...
At jeg gerne vil dele det med dig.
Huset.
Når jeg rejser bort. Det ved du jo godt, at jeg skal.
Hvis du skulle komme til at savne mig, så...
- Savner du nogensinde mig? - Det gør jeg altid.
Altid.
Så har du et sted, du kan tage hen og være alene og savne mig.
Åh, undskyld. Undskyld.
- Undskyld. - Det gør ikke noget.
På det tidspunkt havde alle vænnet sig til mig.
Jeg var slægtningen, der altid var på besøg.
Ingen spurgte mig nogensinde hvorfor.
- Har han læst det her? - Det mener jeg, ja.
"Hvis man blandt alle briter skulle vælge de to -
- der ville gøre det bedste indtryk på amerikanerne -
- ville kong George og dronning Elizabeth ikke være på listen."
Hvor vover de at tale sådan om de kongelige?
Ingen engelsk konge havde nogensinde besøgt Amerika før.
Men nu kom han... Til Hyde Park on Hudson.
Og det eneste sted, der var fred til at arbejde, var udenfor.
- Hvad er det? - Han har hovedpine.
Det er bihulerne. Det er det samme hvert år.
Det ved jeg godt. Du har ikke sagt, du havde hovedpine.
- Du har jo nok at se til, Missy. - Hvad skal det betyde?
Det betyder, at du tager dig godt af mig. Og det gør du også.
Mrs. Roosevelt? Vi har ikke tallerkener nok.
- Hvad? - Nogen må have talt forkert.
- Og det siger du først nu? - Mrs. Astor har ringet igen.
Franklin havde advaret os.
Mrs. Astor har tallerkener. Vi låner af hende.
I dag skulle vi ikke gå i vejen for mor.
Ved nærmere eftertanke bør vi nok ringe til hendes kok.
Mrs. Astor er så rig, at hun ikke selv aner, hvad hun har.
Franklins hustru, Eleanor.
Jeg gør bare, som jeg får besked på.
Så meget for din lille hemmelighed.
- Godmorgen, mor. - Godmorgen, Eleanor.
Vi serverer ikke cocktails for kongen af England!
Mrs. Roosevelt, det her er ikke til kongen.
Din mor har sagt ti gange, at jeg ikke må kalde dronningen Elizabeth.
- Det har hun også sagt til mig. - Hvilket århundrede er vi i?
- Daisy? Daisy? - Hvad?
- Ja, det sagde hun også til mig. - Hvem tror hun, jeg er?
- Det tror jeg godt, hun ved. - Daisy? Hallo?
- Du sidder og stirrer. - Nej, jeg gør ikke.
Det gjorde jeg ikke. Hvad vil du?
Eleanor er kommet med frisk kaffe. Hun spurgte, om du ville have en kop.
- Nu stirrer du igen. - Det gør jeg altså ikke.
Lad hende nu være, Missy. Min mand nyder unge kvinders tilbedende blikke.
- Skal vi finde et andet emne? - Du bliver vel ikke pinligt berørt?
Det ville da være første gang. Hvad betyder de kongeliges mening om os?
Ægte rosentræ. Det dufter stadig.
Er det derfor, det er så dyrt?
Hick ringede. Hun skulle skaffe 5000 børn til det kongelige besøg i morges.
- Hvorfor dog det? - Til at holde folkemængden tilbage.
- Sig, det er løgn. - Pigespejderne nægtede kategorisk.
De sagde, at deres piger havde fået en hård medfart i Washington.
Hick fik fat i nogle drengespejdere, men de fandt sig ikke i skubberiet.
Det resulterede i omkring ti slåskampe. Da hun kom tilbage til kontoret -
- smed hun skoene og råbte: "Gud forbande kongen og dronningen!"
Måske siger vi det samme i morgen.
Hick var Lorena Hickocks kælenavn.
En af Eleanors venner fra den gruppe, som Franklin kaldte 'hun-mænd'.
Folk sagde, at deres ægteskab var problemfyldt og ulykkeligt.
At de for det meste levede adskilt, men sådan opfattede jeg det aldrig.
Sådan virkede de ikke, når de var sammen.
Vi endte i stalden, som nu var vores sidste tilflugtssted.
Vi er nødt til at huske, at konger og dronninger ikke er bedre end os.
Det har jeg læst. I din klumme, Eleanor.
- Er der noget galt? Har du ondt? - Han har bihulebetændelse.
- Det får han på denne årstid. - Gør han? Det anede jeg ikke.
- Jeg har taget en pille. - De har lige forladt Beacon.
Godt, så varer det ikke så længe.
Hvorfor siger vi det ikke ligeud? De kommer for at tigge om penge.
Hick mener, at der er stof nok til en måneds klummer i denne weekend.
Hick siger, at kongen hader sin bror. Det er allerede én klumme.
- Hans bror har mødt Hitler. - Det er endnu en klumme.
- Og den familie skal vi have boende. - Du bor her jo ikke engang.
Jeg skal da overnatte her. Det har jeg i hvert fald fortalt din mor.
Jeg troede, at broderen abdicerede for at gifte sig med sit livs kærlighed.
Har du nogensinde mødt en mand, der ville gøre det?
Hick mener, at broderen ser sig selv som monarkiets redningsmand.
Når fascisterne har taget magten.
Han er ung, Eleanor. Og det er hun også.
De er begge unge. Så skal vi ikke lige give dem en chance?
Alt imens nærmede kongen og dronningen sig.
Bør vi stoppe og møde nogle menne- sker? Ville det være en god idé?
Men... vi er der næsten. Der er vist ikke flere byer.
- Det er kun landevej herfra. - Han har lyst til en cigaret.
Vi bør ikke komme for tidligt. Og jeg vil gerne møde nogle amerikanere.
- Har han ikke lyst til at møde dig? - Han har travlt.
Jeg ved, hvor vigtigt besøget er. Du kommer ikke til at skuffe nogen.
Jeg siger det samme til mig selv.
Du var ved at fortælle om planen for weekenden.
De skal bo i familien Roosevelts hjem, sir.
Huset tilhører præsidentens mor. Hun er den officielle værtinde.
- Hvor bor præsidenten så? - Her. Når han ikke er i Washington.
- Hos sin mor? Har han ikke noget hus? - Han har et værelse.
- Og hans hustru? - Hun bor i et andet hus. Hendes eget.
- Og han... - Som hun deler med andre kvinder.
Der laver møbler. De fremstiller møbler.
De er par. Af den type, der holder af hinanden.
Ambassadørens hustru har besøgt Hyde Park.
Hvorfor hedder det Hyde Park? Det ligger i London. Det er forvirrende.
Det ved jeg ikke.
Ambassadørens hustru skrev... De bør nok høre det her.
Hun skrev: "Det er et dystert hus."
"Det er dårligt holdt og meget ubekvemt."
Halvdelen af kabinettet havde været imod besøget.
De mente ikke, at landet kunne klare at deltage i endnu en europæisk krig.
Så Franklin inviterede dem hertil -
- hvor vi alle kunne slappe af og være os selv langt væk fra rampelyset.
- Hvor er det pænt af Dem at komme. - Tak for invitationen, hr. præsident.
- Tilgiv mig, at jeg ikke rejser mig. - Det er en ære at være her.
- Det er min mor. - Deres Kongelige Højhed.
- Min hustru, Eleanor. - Jeg håber, at rejsen var behagelig.
- Og vi lod klokkerne kime for Dem? - Ja, det var en stor ære.
Sikke et dejligt område. Det minder om Oxford.
Når jeg ser tilbage på det, indser jeg nu, hvor vigtig den dag var.
For dem... For os... For hele verden.
Og som det siden skulle vise sig... For mig.
Sikke nogle smukke skibe.
Dem byggede min søn, da han var dreng.
- Det var vel nok dygtigt af ham. - Ja, det var det bestemt.
Han har også selv udstoppet fuglene. Da han var dreng.
Indtil han blev syg af konserveringsvæsken.
- Det fortæller han sikkert selv om. - Det vil jeg glæde mig til.
Kom endelig indenfor.
Jeg har virkelig glædet mig til dette møde.
Min mor har ikke talt om andet i flere måneder.
Hej, Daisy. Mr. Cameron arbejder på ambassaden.
- Det er Daisy. - Goddag.
Den dag sendte præsidenten mig ovenpå på en mission.
For at spionere bag fjendens linjer.
Charmerende...
Sikke en udsigt.
- De må fortælle mig om det hele. - Der har vi... marken.
Vi har marker, der ligner den på en prik.
- Og de bakker... - Ja?
- De fører ned til floden. - Der kan man bare se.
- Hvad laver du? - Jeg ville se, om I manglede noget.
Har De noget imod, at jeg kalder Dem Elizabeth?
Nej... nej.
Er det så de senge, Deres venner har lavet?
Det er det, ja.
De er meget smukke.
- Opfører min kone sig ordentligt? - Ja.
- Er min mor faldet til ro? - Hun har det fint.
- Det er jo et rent galehus. - Bare rolig.
Alt ånder fred og ro på fronten ovenpå.
Han er bestemt yngre, end jeg havde forestillet mig.
- Af en konge at være. - Er han?
De virkede begge nervøse. Det overraskede mig.
Uden vores hjælp er der måske snart ikke et England at være konge over.
Så ville jeg også være nervøs. Det er derfor, de er her.
Pokkers!
Lad mig gøre det. Lad nu mig gøre det.
- De lader til at være søde mennesker. - Jeg lugter af Martini.
I aften efter middagen, hvad siger du så til, at vi to stikker af?
Og finder et roligt sted?
Det tror jeg, at jeg får brug for.
Jeg tror minsandten, at jeg er ledig.
Det bliver en stor succes.
- Nå, det er dig. - Vi deler badeværelse.
Så skal vi ikke igennem...
- Hvad var det, du så på? - De her... tryk.
Jeg har lige fortalt præsidentens mor, at jeg synes, de er morsomme.
- Hvad forestiller de? - Britiske soldater.
Krigen i 1812. Det er tegneserier. Der gør nar af dem.
Af os.
- Har de... - Moderen forsøgte at undskylde.
Jeg sagde, at jeg syntes, de var sjove.
Hun ville have fjernet dem, men det ville sønnen ikke høre tale om.
- Forsøger han at fortælle os noget? - Det ved jeg ikke.
Jeg ved det ikke.
Han ved, hvor vigtigt det her er. Han ved, hvorfor vi er her.
- Må jeg også bede om en drink? - Naturligvis.
- Hvor mange har du fået? - Moderen er lige gået.
Skål. Hun undskyldte for alt.
Mest for Eleanor.
- Og for de der hotdogs. - Hotdogs? Hvad mener du?
- Til skovturen i morgen... - Skovtur?
Til ære for os har præsidentens hustru sørget for -
- at de serverer hotdogs til hovedret.
Jeg kan forstå, at hun endda har skrevet om det i sin klumme.
Forsøger de at gøre grin med os?
Det ved jeg ikke.
Hvad tror du?
- Du siger ikke noget til mor, vel? - Jeg siger det ikke til nogen.
Vi vidste alle, at Mary var en af mors spioner.
Mor havde også sine spioner.
De er jo frastødende. De får vores søfolk til at ligne aber.
- Er det meningen, man skal le af det? - Jeg 'lo'.
De forsøger at få os til at fremstå som tarvelige mennesker.
Det havde din bror ikke fundet sig i.
Jeg tror... at hvis vi... bare... ignorerer det...
Hold op med at stamme!
Undskyld... Det må du meget undskylde.
Det mente jeg ikke, Bertie.
Jeg er vist ved at få hovedpine. Jeg føler mig helt varm.
- Jeg ville ikke... - Jeg er ikke min bror.
- Nej, gudskelov. - Du er ikke hertuginden af Windsor.
Du er bedre end det.
Jeg hader bare at se dig...
- Se mig? - Blive gjort til grin.
Mor, der havde en sjette sans med hensyn til alkohol, var på krigsstien.
Mors far havde været en modbydelig drukkenbolt.
- Kommer han ned nu? - Hvad er nu det? Vi havde en aftale.
- Det passer ikke. - Vi serverer ikke cocktails.
Nu holder du op! Luk døren, Daisy.
- Hvorfor råber I? - Luk døren, Daisy.
- Bør jeg ikke gå? - Luk den.
- Han har sat drinksbakken frem. - Franklin, du lovede...
- Det passer simpelthen ikke. - Måske efter middagen!
- Hold op med at råbe. Vi har gæster. - Ja, og jeg ved, hvem de er.
- Og der skal ikke serveres cocktails! - De er mine gæster!
- Det er mit hus. - Og du bad os om at bo her.
- Den tager vi ikke nu. - Men det er jo sandt.
Nej... Jo!
- Det er mig, der er præsident! - Så hold dog op for himlens skyld.
Du opfører dig som et barn.
- Jeg har programmet for i morgen her. - Skovtur og hotdogs?
- Der er også underholdning. - Måske overrasker de mig.
- Indianere. - Nej, vel?
- Ish-Ti-Opi. - Hvad?
De kalder ham 'den indianske baryton'.
Han skal synge. Så er der prinsesse Te Ata.
Hun vil udføre den indianske kornceremoni -
- akkompagneret af Kurkus Pahitu på tamtam.
Så bør vi nok sørge for at have tømmermænd.
Tamtam... hotdogs.
Tegneserier, der fremstiller vore søofficerer som aber.
Kom ind.
Præsidenten venter Dem på sit kontor, Deres Majestæt.
Han sagde, at det var tid til 'børnetime'.
- Drinks. - Og dronningen?
Hun får lov til at slappe lidt af.
- Så er det nu. - Held og lykke.
Nå... min mor bryder sig ikke om cocktails.
Hun mener, at De hellere vil have en kop te.
Min mor ville have sagt det samme.
Men jeg vil faktisk foretrække...
...en... cocktail.
En mand efter mit hjerte.
Hun sagde: "En fornøjelse at møde Dem. Jeg har kun mødt tre amerikanere."
"Joe Kennedy, J. P. Morgan og Fred Astaire."
Jeg svarede: "Godt, at De mødte Astaire."
"Hvad ville De ellers tænke om os?"
- Godaften, Deres Majestæt. - Godaften.
- Mr. og mrs. Elmer Nichols. - Deres Majestæt.
- Mor kender De allerede. - Velkommen, Deres Højhed.
Mrs. Roosevelt...
- Mrs. Roosevelt... - Det vil være mig en ære.
Vi kunne have solgt billetter til middagen og tjent en formue.
Det kunne have betalt jeres rejse.
Månen var på vej op. Der var en lun sommerbrise.
Det var simpelthen perfekt.
En perfekt sommeraften.
En skål for Hans Majestæt Kongen.
Indenfor viste alle sig fra deres bedste side.
Hans Majestæt Kongen.
Og en skål for Hendes Majestæt Dronningen.
- Hendes Majestæt Dronningen. - Det gør vi normalt ikke.
- Hvad nu? - Jeg tager tid.
Der skal serveres for dronningen efter 30 sekunder.
Bakken med mrs. Astors 24 tallerkener kollapsede uden grund -
- lige før serveringen af suppen.
- Hvad skete der? - Der var ingen, der rørte noget.
Det var vel bare... en engel, der gik igennem lokalet.
En stor, klodset en.
Den var god.
Men nogle havde en anden forklaring.
Det er på grund af fuldmånen.
- Den mangler en dag. - Jeg tror nu, at den er fuld.
- Daisy? - Hej, Zack.
- Synes du, at den er fuld i aften? - Hvad?
Nå ja. Månen er helt sikkert fuld.
- Hun giver mig ret. - Jeg kunne tage fejl.
- Det er bare sådan en vigtig aften. - Det ved jeg nu ikke rigtig.
Hvad betyder én konge fra eller til? Han er jo kun et menneske.
- Nejede du for dronningen, Daisy? - Det gjorde jeg.
Og jeg tror, jeg gjorde det rigtigt. Jeg faldt ikke.
- Hvorfor er du ikke med derinde? - Det er rart at se dig i arbejde.
- Det er kun en enkelt aften. - Det er da bedre end ingenting.
Hvis du rører mig igen, får du maden direkte i ansigtet.
Nummer... to.
Pokkers! De forbandede heste.
- Det er ikke hestenes skyld. - Det ved jeg godt.
- Jeg ledte efter dig. - Har du brug for et lommetørklæde?
- Vi så dig herude. - "Vi?"
Franklin bad mig sige, at du godt kan køre hjem.
Han regner med, at kongen vil optage resten af hans aften.
Ja, naturligvis.
Ingen havde lyst til at gå i seng den aften.
Til sidst var Franklin nødt til at bede orkesteret om at stoppe.
Han ville gerne tilbringe lidt tid alene sammen med kongen.
Lad os gå ind på mit kontor. Der er fred og ro.
- Medmindre at De skal... - Nej... nej.
Vil De have noget imod at skubbe mig?
- Er Hendes Majestæt gået i seng? - Det er hun.
- Og Deres hustru? - Hvem ved? Det er hun sikkert.
- Vil De være så venlig at lukke døren? - Naturligvis.
Skål.
- Samler De på frimærker? - Det gjorde jeg tidligere.
Jeg forstår, at De er en seriøs samler. Måske vil De vise mig...
Det kan umuligt interessere Dem. Nu skal De ikke protestere.
Da jeg var ung... Før jeg blev gift naturligvis.
...opdagede jeg, at frimærker kunne til- trække en ung kvindes opmærksomhed.
Virkelig?
Men hvis ens far er konge, hvem har så brug for frimærker?
Dronningen er bestemt en smuk kvinde.
Det er førstedamen også.
Hun har en stærk personlighed.
Nogle dage har man bare ikke lyst til at stå ud af sengen.
Men det lader den type kvinder ikke en slippe af sted med.
Hvad laver De, når De vil være alene?
Man er nødt til at give folk en grund til at undlade at genere en.
Så man kan tænke i fred og ro.
Når jeg åbner mit frimærkealbum, ved alle, at jeg vil være i fred.
De var helt vidunderlig i aften, unge mand.
- Hvad mener De? - Det, jeg siger. De var elegant.
De var selvsikker.
De bliver en aldeles glimrende konge.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Deres far ville være stolt af Dem.
Det er jeg nu ikke så sikker på.
Hvis jeg var Deres far...
...så ville jeg være stolt.
Dronningen... Hun er altid... så bekymret.
- Det har været en svær tid. - Kvinder bekymrer sig altid.
Nogle gange... holder jeg op med at lytte til hende.
- Glem, at jeg sagde det. - Det er allerede glemt.
Jeg... Man har bedt mig om at sige nogle ting.
En sådan krig...
...som vi nu...
...har i vente...
Blodbadet...
Tænk på Spanien. Børn... der blev bombet.
Det er, hvad vi kan forvente. Det vil blive... gruopvækkende.
Og trods det ved vi, at nogle af Deres landsmænd ønsker -
- at det går mit land... ilde.
De ønsker, at vi skal fejle.
Og at jeg skal... fejle her hos Dem. Pokker tage den stammen!
Hvilken stammen?
Pokker tage den polio.
Nogle gange synes jeg, at de har fortjent bedre end mig.
Mine... undersåtter. Jeg ved ikke, hvorfor jeg siger det her.
Det er meningen, at jeg skal overtale Dem til at hjælpe os.
Nu vil jeg betro Dem noget.
Fordi De har været så ærlig over for mig.
Folk nævner aldrig det faktum, at jeg ikke kan bruge mine ben.
Der bliver aldrig sagt ét ord om det. Ikke af nogen som helst.
Før i tiden troede jeg, at det var, fordi det gjorde folk pinligt berørte.
Men nu tror jeg, det skyldes, at det ikke er det, de ønsker at se.
De og jeg tror naturligvis -
- at de ser alt det, som vi er.
Alle vore fejl. Vore forseelser. Vore fiaskoer.
Men det er ikke det, de ønsker at finde, når de ser på os.
Og Gud hjælpe os, hvis det nogensinde ændres.
Kan De forestille Dem skuffelsen, når de finder ud af, hvem vi er?
Cigaret?
Tak.
De ønskede... ikke... mig... som konge.
Jeg anede ikke, at man stemte om den slags i England.
Jeg tænker... at vi skal have en drink mere.
Javel.
Var jeg den eneste, der ikke kunne sove den nat?
Var det på grund af månen?
Hvor jeg dog længtes efter ham.
Godnat.
Åh, det må De undskylde.
Sir... Jeg mener... Deres Højhed...
- Deres Majestæt. - Godnat.
Er du stadig vågen?
Jeg må hellere komme i seng. Klokken er mange.
- Hvorfor smiler du? Er du fuld? - Nej. Han er bare en morsom mand.
- Nogle vidunderlige historier. - Så som?
Det kan jeg ikke sige dig. De er ikke passende for kvinder.
- De lyder morsomme. - Han kunne også lide mine historier.
- Hvilke historier? - Jeg... fortalte ham om kroningen.
Om hvordan jeg fik kronen omvendt på.
- Og hvordan jeg trådte i kåben. - Det burde du ikke have fortalt.
- Han lo da. - Vi gør ikke nar af os selv.
Ikke her. De historier får os til at ligne fjolser.
- De får os til at ligne mennesker. - Hvor er du dog naiv, Bertie!
Han gjorde også nar af sig selv.
Han sagde, at indianerne på skovturen i morgen var Eleanors idé.
"En af min kones skøre idéer."
Hans mor er rasende. Franklin forsøger bare at gøre programmet kort.
Taler han om sin kone på den måde? Sagde du noget om mig?
Nej. Det kunne jeg ikke finde på. Vi talte ikke om dig.
Jeg spurgte ham, uden at nævne dig, om disse hotdogs.
Om hvad det går ud på. Og ved du, hvad han sagde?
At han ikke forstår alt det postyr.
De er bare en god ting at spise på en skovtur.
Der ligger ingen dybere mening bag. Det er alt, hvad de er.
- Du nævnte ikke min bekymring? - Nej.
- Jeg ved ikke, om jeg tror dig. - Nu er du urimelig.
Jeg blev spurgt tre gange, om jeg troede, at Amerika ville få en dronning.
- Om vi ville 'tillade' det. - Det var ikke særlig høfligt.
- Har du en cigaret? - Så falder du aldrig i søvn.
Det ved jeg godt.
Tak.
- Har du en lighter? - Naturligvis.
Tak.
Jeg har aldrig ønsket det her liv.
Det ved jeg godt.
Det er vanskeligt.
Gå bare i seng. Jeg har det fint.
Hvis der bliver krig, og det gør der...
Så mener han godt, at Amerika kan overtales til at støtte os.
Så du gæsterne til middagen? Hørte du deres navne?
De er fra Italien, Tyskland. De er irlændere, jøder.
De hader os. De ønsker os ondt. De vil gøre os til grin.
Der tager du fejl. Jeg tror bare, at vi skal være lidt mere tillidsfulde.
Jeg ved ikke engang, om jeg kan sove.
Til sidst klappede han mig på knæet og sagde:
"Unge mand, nu er det vist sengetid." Som en far ville gøre det.
Han er meget tilfreds med, at det er mig, der er konge.
Godnat.
Hvis jeg nogensinde savnede ham -
- havde han bygget et sted, hvor jeg kunne tage hen -
- for at være alene og savne ham.
- Hvad helvede laver du her? - Tommy?
- Hvad helvede laver du her? - Du burde ikke være her.
Hvorfor ikke? Kan du ikke slukke for den der?
Præsidenten vil ikke forstyrres lige nu, Daisy.
Nu skal jeg se efter.
Daisy!
Hvor er det rart at se dig heroppe.
Vil du tale med præsidenten?
Hvad sker der, Missy?
- Åh Gud! - Kom tilbage! Kom tilbage!
- Daisy! - Fuck! Fuck!
Daisy!
- Her. - Forsvind!
Hør nu her. Han vil tale med dig. Nej... nej!
Han er på vej hjem.
- Nu skal du høre, hvad jeg siger. - Hvad kan du sige?
Forstår du det?
Se på mig. Se på mig, Daisy! Forstår du det?
Jeg ved, at I har et forhold. Det har jeg vidst, siden den dag det skete.
De ting, han sagde... Dem mente han. Det ved jeg. Det gjorde ondt.
Cigaret? Jeg trænger til en.
Men jeg har accepteret det. Og det kommer du også til.
Jeg er en del af hans liv, og jeg accepterer, at du også er det.
- Men jeg accepterer ikke dig. - Accepterer du så Dorothy Schiff?
Hvorfor tror du, at hun byggede huset ved Top Cottage?
Han bad hende om det, så de kunne leve sammen, når han går på pension.
- Jeg tror dig ikke. - Jeg læste brevet.
Hvornår var det?
I år.
Det var ikke Eleanor, der forlod ham.
Hun greb ham også på fersk gerning.
- Sammen med dig? - Nej. Det er længe siden.
Det er mange år siden. Måske kender du hende.
Mrs. Rutherford.
Jeg har misforstået det hele.
Eleanor...
Eleanor er... realistisk.
Jeg tror ikke, jeg kan... dele.
Det tror jeg nu nok, du kan.
Det kan du godt.
Men det er din beslutning.
Han vil ikke gå i seng. Han venter på dig.
Missy og min mor har begge givet mig en ordentlig omgang -
- fordi jeg ikke inviterede dig til middagen i aften.
Det vil jeg gerne undskylde for.
Jeg mener, at jeg viste dig de her den dag -
- hvor du besøgte mig første gang.
- Men det husker du sikkert ikke. - Jo, det gør jeg.
Er de ikke smukke?
Kan du se dem, når du står helt derovre?
Det højeste vandfald i verden.
Det er det, der er på frimærket her.
Jeg tror virkelig ikke, at du kan se det helt derovrefra
Det tror jeg virkelig ikke.
Og det ville være frygteligt at lade være.
- Daisy, det ville være... - Hvordan er din opfattelse af mig?
- Hvad mener du? - Synes du bare, at jeg er dum?
Nej, Daisy. Men jeg forstår godt, hvis det føles sådan.
Er jeg... en slags luder?
Nej. Du er bestemt ikke en luder.
- Kommer du ikke og sidder hos mig? - Så let slipper du ikke, dit svin!
Men det var ikke det, jeg sagde.
I stedet...
Nej, jeg er nødt til at gå.
Jeg ville gerne undskylde, men det nytter vist ikke noget lige nu, vel?
Der kommer nogen ud.
- Hvem er hun? - Hende, der ligner en guvernante.
Jeg troede, hun var guvernante.
Jeg har hørt, at det er almindeligt, at mænd står i forhold til guvernanten.
Hun er ikke guvernante. Men hun er hans elskerinde.
- Hun klæder sig som en... - Hun er ikke guvernante.
Nogle mænd finder tilsyneladende guvernanter meget tiltrækkende.
Hvorfor bliver du ved? Er der noget, du vil fortælle mig?
Nej, slet ikke. Hvorfor?
- Se nu der. - Sekretæren.
- Hende ser jeg først nu. - Hun er også hans elskerinde.
Og Cameron siger, at der en mere. En gift kvinde.
Hun har bygget en hytte ved siden af hans.
- Endnu en elskerinde? - Godt, vi ikke tog Lilibet med.
Det overvejede jeg aldrig.
- Fordi du ikke kan lide amerikanere. - Det passer ikke.
Der er mange, jeg ikke bryder mig om, men nogle af dem kan jeg godt lide.
Bertie, har du tænkt dig at spise en hotdog?
- Hvad? - På skovturen.
Er det ikke som at servere pølser og kartoffelmos for premierministeren?
- Det ville han sikkert... - For en gæst!
Gjorde vi det, ville han forstå, hvad vi forsøgte at sige.
- Forstå hvad? - Hvordan vi ser på ham.
- Han ved godt, at vi kan lide ham. - Du ved, hvad jeg mener!
- Gid, jeg gjorde. - Din bror ville ikke spise en hotdog.
- Hvor ved du det fra? - Han ville forstå betydningen.
Det betyder ikke det fjerneste!
- Væggene er ret tynde, sir. - Det ved vi godt.
Alle her i huset er alligevel vågne.
Men ja, Elizabeth. Jeg har tænkt mig at spise en hotdog. Fem... ti!
Jeg vil proppe dem i munden, stikke to i næseborene og to i ørerne.
Og så lader jeg mig fotografere -
- med hotdogs hængende ud af mine kropsåbninger.
Du skal aldrig sammenligne mig med min bror igen.
Sir, det er præsidenten.
Er hun kørt?
- Hvad tror du, hun vil gøre? - Jeg tror ikke, hun skaber problemer.
Hvis det er det, du spørger om.
Er det det, du spørger om?
De får øje på os.
- Godmorgen! - Vink.
Goddag. En vidunderlig morgen, ikke sandt?
- Har De sovet godt? - Ja, det har vi.
- Har vi ikke? - Jo.
Det har jeg også.
Jeg har tænkt mig at tage en svømmetur. Vil De med?
Men dog... en svømmetur?
Daisy? Er det dig?
Nu skal jeg hjælpe dig.
Du er tidligt oppe.
Jeg er lige vågnet.
Og så begyndte dagen for skovturen.
Og alle lod som sædvanligt, som om de ikke bemærkede noget.
- Får I nok at spise herude? - Vi spiser som konger, hr. præsident.
Ja, det kan I takke ham for.
De lovede ikke at tage billeder af os i badetøj.
Selvom De ikke ser værst ud. Måske skulle De fotograferes sådan.
Og vinde de kvindelige stemmer. Nå nej, kongen er jo ikke på valg.
- Sidder I godt deromme? - Ja tak.
Så er vi her.
Jeg kører aldrig med ham igen.
Spis nu ikke dem alle sammen, Sam. Jeg er sulten.
- Vink. - Det er Dem, han mener.
Nej, nej. Vink. Vink... vink...
Vink. Goddag.
Hun er her.
- Det var godt. - Hvad laver du?
Jeg er virkelig glad for, at du kom.
Jeg havde lovet min tante det.
- Goddag. Mrs. Woodbury Langdon. - Det glæder mig at træffe Dem.
Gutter, koncentrér jer om den flotte fyr på min højre side.
- Tommy... Se, hvem vi har her. - Følg med mig, Daisy.
- Hun har ret til at være her. - Hun skal sidde sammen med ham.
- Det gør jeg ikke. - Hvem skal hun sidde sammen med?
- Præsidenten. Daisy... - Daisy! Vil du så opføre dig pænt?
Vi skal da sidde sammen med præsidenten.
Det er kun hende. Det er kun miss Daisy.
Vil du ikke nok?
Daisy... Hvad lavede du dog helt derhenne?
De særlige gæster sidder på terrassen, så det skal du naturligvis også.
Sæt dig nu ned.
Sæt dig nu ned, Daisy.
Hvor længe skal det stå på?
Den indianske baryton! Mange tak.
- Tak. Mange tak. - Franklin!
- Han var ikke færdig. - Det troede jeg, at han var.
Mange tak. Lad os takke Ish-Ti-Opi på cherokesisk.
Det hedder 'chokapi'.
Skal vi sige det sammen, drenge og piger? Sig 'chokapi'.
- Chokapi. - Mange tak.
Endelig, efter Eleanors indianere -
- nåede vi til det, vi alle i hemmelighed havde ventet på.
Deres Majestæt, har De lyst til en hotdog?
Bruger De sennep?
Jeg bruger lige præcis det, som De mener, jeg skal bruge.
Så tillad os at komme en anelse sennep på for Dem.
Daisy, vil du demonstrere, hvordan vi kommer sennep på?
Det var venligt af Dem.
- Hvorfor klapper de? - Alt er i skønneste orden.
- Det er fint. - Hvad går det ud på?
Og med ét følte vi, at Amerika og England igen var på vej -
- til at blive meget nære venner.
Jeg fik i hvert fald fortalt, at folk opfattede det således.
Det fik mig til at tænke... Måske var de hotdogs slet ikke Eleanors idé.
Da han tog af sted til England senere den dag -
- sendte kongen et telegram, hvor han skrev -
- at vore to nationer havde knyttet... Og det er hans egne ord.
...et meget nært bånd.
- Det er alle tiders. - Jeg tror, jeg tager en til.
Dagen efter sendte han en bil.
Men jeg sagde, at jeg var for syg til en køretur.
Sig til præsidenten, at hun ikke kommer.
Jeg var også syg den følgende dag. Og den næste.
Og den efterfølgende dag.
En uge efter det kongelige besøg kom præsidenten selv hjem til mig.
Godmorgen.
Jeg havde ventet på ham.
Han kørte forbi forretningen, hvortil hans mor returnerede toiletbrættet -
- som hun havde bestilt til besøget. Uden at betale for det.
Han forsøgte at få mig til at le. Og det var han god til.
Han var trods alt politiker.
Mor vil gerne betale nu.
Men han siger, at det har været godt for forretningen.
Han håbede, at jeg ville tilgive ham.
Men han skulle minsandten ikke vide, at jeg allerede havde gjort det.
Derefter kom Missy indimellem og hentede mig, når hun mente...
Jeg tror, han har brug for dit selskab i aften.
Lad ham vente.
Når vi spillede kort, var Missy og jeg makkere.
Vi delte nu alt.
Med tiden fandt jeg ud af -
- hvordan hun kæmpede mod 'mørket' på sine sorte dage.
Da hun blev frygtelig syg, betalte han for alt.
Han ændrede sit testamente, så hun fik halvdelen, hvis han døde først.
Men til næsten alles overraskelse -
- besøgte han hende aldrig på hospitalet. Jeg spurgte ham hvorfor.
"Det er en af mine frygtelige fejl", svarede han.
"Jeg finder det for smertefuldt at se på folk, der er syge."
Jeg blev nært knyttet til ikke blot Missy, men til alle Franklins drenge.
De accepterede mig tilsyneladende uden at stille spørgsmål.
Og der blev ikke afgivet flere løfter.
Så der var ingen at bryde.
Der gik et år. Og endnu et.
Jeg så, hvordan han blev træt, skrøbelig og syg.
Han forsøgte at skjule det for alle.
Han vidste, hvordan han skulle gøre det.
For alle... undtagen mig.
Okay, drenge. Værsgo.
Alle så stadig op til ham.
Og de så stadig det, de ønskede at se.
I en tid for ikke særlig længe siden -
- da verden stadig tillod sig selv at have hemmeligheder -
- var Franklin Roosevelt min.
Roosevelt holdt sit løfte -
- og i 1942 kæmpede England og USA skulder ved skulder.
Da Daisy døde i en alder af 99 år, fandt man en æske med breve.
Hendes særlige forhold til præsidenten -
- var ikke længere blot deres hemmelighed.
Tekster: Nanette Skjødt Sørensen SDI Media Denmark