På den tiden... dette var lenge siden, -
- kunne jeg ikke ha hemmeligheter, jeg hadde bare husarbeid.
Under oppveksten min hadde vi vært rike.
Og så...
... var vi ikke det lenger.
Og som de fleste andre under depresjonen-
- tok jeg hver dag som den kom uten å vente meg noe.
Jeg ventet... på ingenting.
Og så...
Kjære deg, jeg må få utnytte din vennlighet.
Hysj! Bihulene?
Jeg vil at du kommer hit i ettermiddag.
- Ja... - Takk skal du ha.
Er noen død?
Jeg blir ikke lenge.
God dag, miss Suckley.
Jeg var ikke den første slektningen hans mor hadde ringt...
... kanskje ikke engang den tiende, men jeg var jo i nærheten.
Hun sa at han trengte noen som fikk ham til å tenke på annet enn arbeidet.
Hvorfor hun trodde at jeg kunne gjøre det, hadde jeg ingen anelse om.
Han er vel i slekt med alle her.
Vi er seks- eller sjumenninger, avhengig av hvordan man regner.
- Sigarett? - Nei, jeg røyker ikke.
Jeg skulle vel tilbringe ettermiddagen der, -
- og når jeg så hadde kjedet ham helt, -
- skulle jeg gå tilbake til mitt rolige liv og ta meg av tanten min.
Men slik ble det ikke.
Han har ikke følt seg bra. Bihulene.
Det virker som det skjer hver gang, så fort han kommer hjem.
Mr President...
Daisy?
Det var en sjelden fornøyelse...!
- Mor tvang deg vel ikke hit? - Alle andre var bortreist, sa hun.
Det skulle hun ikke ha sagt.
Så godt å se deg. Hvor lenge siden er det?
Årevis.
Dows bryllup, i Rhinebeck.
Var du der?!
Hvor skal jeg sitte?
Det er mer te, tror jeg...
Jeg passer på når mor ikke er her.
Hun tror ikke på bihulemedisin.
Samler du på frimerker, Daisy?
- Nei. - Kom og ta en titt på disse.
Skal jeg?
Du har vel truffet alle...
Ikke alle.
Ikke ennå.
Unnskyld, jeg skulle ha banket på.
Har jeg virkelig skrevet dette? Mitt problem er at jeg er for snill.
Men vi trenger jo senatorens stemme.
Hvorfor kan ikke politikere bare være ærlige?
Min kusine.
Takk.
De er fra Afrika.
Det påstås at det er verdens høyeste fossefall.
Vil du at jeg går?
Nei, absolutt ikke.
Dette var fint.
- Dit skulle jeg gjerne reist. - Hvor da?
Ærlig talt hvor som helst.
I Europa skulle det snart bli krig igjen.
Og vi skulle bli dratt inn enten vi ville det eller ei.
Her befant landet seg fortsatt i en depresjon.
Folk var arbeidsløse, sultne, trengte hjelp.
Presidenten tilbrakte mye tid den våren i Hyde Park on Hudson.
Kan noen opplyse mor om at det er radio?
Han sa at jeg hjalp ham å glemme omverdenens tunge byrde.
- 30 sekunder... - Se på meg.
Stille, takk...!
Vær stille nå, mor.
Han hadde villet styre alt herfra, ifølge moren.
Men det gikk jo ikke.
Alle kjente noen som ikke kunne finne arbeid.
Alle var redde.
...velferd for alle mennesker.
Jeg sa at om det private næringsliv ikke ga arbeidsplasser i vår...
...så skulle staten gripe inn.
Vi er alle blitt klare over at staten ikke har råd til å vente-
- til den ikke kan gjøre noe lenger.
Derfor har jeg sendt et budskap av ytterste betydning til kongressen...
Alle vendte seg til ham.
Alle ville ha noe av ham.
Fagforeningen. Handelskammeret.
Det tysk-amerikanske vennskapsorkesteret.
Og alt han ville var å få slappe av.
Hver gang han kom hjem, ringte han og spurte:
"Daisy, hvor vil du dra i dag?"
Og jeg svarte alltid: "Hvor som helst."
Han påsto at kona hans ikke syntes om kjøreturer.
Jeg lærte navnene på fugler og trær som jeg hadde sett hele mitt liv.
Vi kjørte på landeveier, opp bakker, -
- gjennom skoger, over enger.
Vi tok veier som jeg ikke visste fantes.
Veier som jeg aldri fant igjen selv.
Bilen kunne kjøres med bare hendene.
Den er lettere å kjøre enn en vanlig bil.
- Vil du kjøre? - Nei.
Jeg tror jeg hjalp ham å glemme omverdenen.
Som om vi hadde... rømt.
Og så, en dag...
Hvor skal politibilen?
De følger meg ikke alltid.
De skal vel fange en skurk eller noe.
Her har vi aldri vært.
Nei. Dette har jeg spart.
Jeg liker denne sangen.
Unnskyld...
Det er jeg som skal be om unnskyldning.
Jeg visste at vi ikke bare var slektninger lenger...
... men veldig gode venner.
- Så snart jeg kommer fra. - Vi er aller beste venner.
Tiden gikk.
Tiden slik den var regnet nå når Franklin var i Hyde Park.
Hvem var det?
Presidenten vil treffe meg.
Han er jo president.
Han vil vise meg et nytt frimerke.
- Hvor skal vi? - Ingen anelse.
Jeg har latt det bygge.
Til pensjonsalderen. Der skal jeg skrive detektivromanene mine.
Gå og ta en titt.
Det lukter fremdeles nymalt.
Det er himmelsk.
- Jeg har fundert, Daisy... - Hva da?
- Hva har du fundert på? - At jeg...
Jeg vil... dele...
...dette med deg.
Når jeg er borte... som jeg må være...
Om du skulle savne meg...
Savner du meg noen gang?
Det gjør jeg alltid.
Alltid.
Et sted som du kan komme til, der du kan være alene og savne meg.
Å, beklager... Beklager.
- Jeg beklager. - Det går bra.
På dette tidspunktet hadde alle vent seg til meg.
Jeg var slektningen som alltid var der på besøk.
Ingen spurte meg hvorfor engang.
- Har han lest dette? - Det tror jeg.
"Om man av alle briter som fins kunne velge" -
- "de to som ville gjøre best inntrykk på amerikanerne," -
- "ville kong George og dronning Elizabeth aldri komme på tale engang."
Sånt sier man ikke om kongelige!
Ingen engelsk konge hadde noen gang vært på statsbesøk i USA.
Men nå skulle han komme, til Hyde Park on Hudson...
... og det eneste stedet med arbeidsro var utendørs.
- Hva er det? - Han har hodepine.
Han plages alltid av bihulene på denne årstiden.
Jeg vet det. Du har ikke sagt at du har hodepine.
- Du har jo allerede så mye å gjøre. - Hva skal det bety?
Det betyr at du tar veldig godt hånd om meg, Missy.
Og du også.
Mrs Roosevelt, vi har visst ikke nok tallerkener.
- Hva?! - Noen har telt tallerkenene feil.
Og det sier du nå?!
Mrs Astor har ringt igjen.
Franklin hadde advart oss.
Mrs Astor har tallerkener. Vi låner hennes.
"Pass dere for mor i dag."
Nei, forresten...
Vi ringer kokka hennes i stedet.
Hun er så rik at hun ikke vet hva hun har.
Franklins kone: Eleanor.
Jeg gjør bare som jeg blir tilsagt.
Slik var det med den lille hemmeligheten...
- God morgen, svigermor. - God morgen, Eleanor.
Vi skal ikke servere Englands konge cocktails!
Dette er ikke til kongen...
Moren din maser på meg om ikke å kalle Hennes Kongelige Høyhet for Elizabeth.
- Meg også. - Hvilket århundre lever vi i?
Daisy...
Hun sa det til meg også.
Hva tror hun om meg egentlig?!
Daisy...! Du glor.
Nei, da. Slett ikke. Hva ville du?
Eleanor lurer på om du vil ha nykokt kaffe.
- Nå glor du igjen. - Slett ikke...!
La henne være. Min mann lever på unge kvinners beundrende blikk.
- Nå skifter vi samtaleemne, synes jeg. - Ikke si at du blir pinlig berørt...!
- Ikke jeg. - Hvorfor skal vi bry oss om kongelige?
Ekte rosentre! Lukter godt også.
Var det derfor det var så dyrt?
Hick ringte. Før dagens kongebesøk-
- hadde hun blitt beordret å skaffe 5000 barn...!
- Hvorfor det?! - De skulle holde tilbake folkemassene.
- Speiderjentene nektet. - Det gjorde de rett i.
De sa at jentene var blitt mørbanket av dytting i Washington.
Hick greide å få tak i speidergutter, men de dyttet jo tilbake!
Flere knyttneveslagsmål brøt ut. Vel tilbake på kontoret-
- åpnet hun vinduene og skrek: "Til helvete med kongen og dronningen!"
Kanskje vi også gjør det i morgen.
"Hick" var Lorena Hickock.
En av Eleanors mange venninner som Franklin syntes var mannhaftig.
Folk påsto at ekteskapet deres var anstrengt og ulykkelig...
... at de levde atskilte liv...
... men det så jeg ikke noe av, ikke når de var sammen.
Vi måtte ta tilflukt i stallen i håp om å få arbeidsro.
Konger og dronninger er faktisk ikke bedre enn andre mennesker.
Ja, jeg leste det i spalten din, Eleanor.
Hvordan går det, har du vondt?
- Bihulebetennelse... - Han får det på denne årstiden.
Jaså? Det visste ikke jeg...!
Jeg har tatt en tablett.
- Nå har de forlatt Beacon. - Bra! Da er de her snart.
Det hele er jo åpenbart - de har tenkt å be om penger.
Hick sier at helgen burde kunne fylle avisspalten min i en måned.
Ifølge Hick hater kongen broren sin, der har vi en spalte.
- Broren hans har møtt Hitler. - Bra, enda en spalte.
Og dem har vi bedt hjem...!
- Du bor jo ikke her engang. - Men jeg skal overnatte.
Det sa jeg iallfall til moren din.
Broren abdiserte vel for å få gifte seg med kvinnen han elsket.
Kjenner du en eneste mann som ville gjøre det?
Hick tror at broren har satt seg fore å redde monarkiet.
Når fascistene har tatt over England.
Han er ung, Eleanor.
Hun også.
Begge to er unge.
Nå skal vi ikke være så harde mot dem.
Og hele tiden kom kongen og dronningen stadig nærmere.
Burde vi ikke stoppe og hilse på folk?
Men... Vi er snart framme.
Vi passerer nok ingen flere byer... Vi er ute på landsbygda.
- Men likevel... - Han vil røyke.
Vi vil jo ikke komme for tidlig. Og jeg vil treffe noen amerikanere.
- Vil han ikke treffe deg? - Han er opptatt.
Jeg vet hvor viktig dette er.
Dette klarer du med glans. Det er jeg overbevist om.
Hvordan var det nå med agendaen?
Dere skal bo hos Roosevelt.
Det er presidentens mors hus, så hun er vertinne.
- Og hvor er presidentens hus? - Det er her han bor.
Med moren sin? Har han ikke eget hus?
- Han har et rom. - Og kona hans?
Hun bor i et annet hus, sitt eget...
Men ikke han?
...som hun deler med andre kvinner... som lager møbler.
- Unnskyld? - De bygger møbler.
Par. Slike som holder av hverandre.
Da ambassadørens kone hadde besøkt Hyde Park...
Hvorfor heter det Hyde Park? Det ligger jo i London, jeg skjønner ikke.
Det vet jeg ikke.
Vår ambassadørs kone skrev... og dette bør dere nok høre...
Hun skrev:
"Det er dystert, utrolig dårlig bestyrt og særdeles ubekvemt."
Halve kabinettet hadde vært imot besøket.
De sa at landet ikke kunne velge side i enda en europeisk krig.
Derfor ba Franklin dem hit, utenfor rampelyset...
... der alle kunne slappe av og være seg selv.
- Så hyggelig at dere ville komme. - Så hyggelig at vi fikk komme.
- Tilgi at jeg ikke reiser meg. - Det er en ære å få være her.
Min mor...
Deres Majestet.
- Min kone, Eleanor... - Jeg håper at reisen har gått bra.
- Kirkeklokkene ringte, hørte jeg. - Ja, vi følte oss beæret.
For en vakker landsbygd. Minner om Oxford.
Når jeg tenker tilbake...
... forstår jeg hvor viktig den dagen var...
... for dem, for oss, for verden...
... og, som det skulle vise seg, for meg.
Så fine fartøy.
Sønnen min bygde dem - som liten.
Det var godt gjort. Var ikke det godt gjort?
Veldig godt gjort.
Fuglene laget han også...
...som liten.
Han sluttet å stoppe ut dyr da han ble dårlig av lukten.
- Det vil han fortelle om. - Det ser jeg fram til.
Stig på!
Dere aner ikke hvor mye jeg har gledet meg til dette.
Mor har ikke snakket om annet i månedsvis.
Daisy...! Mr Cameron arbeider på ambassaden. Dette er Daisy.
Presidenten sendte meg ovenpå på et oppdrag:
Å spionere på fienden.
Så fint.
Og for en utsikt...!
Nå må du fortelle alt.
Der har vi...
...engene. - Sånne har vi også.
Og de kollene...
...fører ned til elva. - Jaså.
Hva vil du?
Jeg ville se om jeg kunne hjelpe til med noe.
Har du noe imot at jeg sier Elizabeth?
Nei...
Disse sengene har altså venninnene dine bygd?
Det stemmer.
Så fine.
Oppfører kona mi seg? Har mor roet seg ned?
- Det er rene galehuset. - Ikke tenk på det.
Intet nytt fra overetasjen.
Han er mye yngre enn jeg hadde trodd.
- Til konge å være... - Jaså, er han det?
De virker nervøse, begge to. Det forbauset meg.
Uten vår hjelp...
...fins det kanskje ikke noe England å være konge over snart.
Jeg ville også vært nervøs.
Det er derfor de er her.
Fanken!
Jeg kan gjøre det...
- De virker veldig hyggelige. - Nå stinker jeg martini.
Når middagen er overstått, -
- kan vel du og jeg dra herfra, til et rolig sted?
Det vil jeg trenge.
Jeg tror at jeg er ledig.
Det kommer til å gå fantastisk bra.
- Å, det er deg. - Vi deler badeværelse.
Så vi slipper å gå ut i...
- Hva kikket du på? - Trykkene.
Jeg sa til presidentens mor at de var morsomme.
- Hva forestiller de? - Britiske soldater. Krigen i 1812.
Det er karikaturer, som håner dem. Oss.
- I ditt rom? - Hun forsøkte å be om unnskyldning.
Jeg sa at de var morsomme.
Hun hadde forsøkt å ta dem bort, men da sa sønnen hennes ifra.
- Hva kan han mene med det? - Det vet jeg ikke.
Det vet jeg ikke.
Han vet at det er viktig, han vet hvorfor vi er her.
Kan jeg også få en drink?
Hvor mange har du drukket?
Moren hans gikk nettopp.
Skål.
Hun ba om unnskyldning for alt. Mest av alt for Eleanor.
Og for den varme pølsen.
- "Varme pølsen"? - På morgendagens piknik...
...til vår ære...
...har presidentens kone bestemt at vi skal spise varm pølse.
Hun har visstnok skrevet det i avisspalten sin også.
Prøver de å gjøre narr av oss?
Jeg vet faktisk ikke.
Hva tror du?
Du sier vel ingenting til mor, Mary?
Ikke til en levende sjel.
Mary var, som alle visste, en av mors spioner.
Mor hadde nemlig også spioner.
Opprørende.
Våre sjømenn framstilles jo som aper. Hvordan kunne han tro at du ville le?
- Jeg "lo". - Vi skal framstå som...
...vulgære.
Det hadde broren din aldri tolerert.
Jeg... tror at om vi... bare ignorerer...
Slutt å stamme!
Unnskyld.
Unnskyld meg. Jeg mente det ikke, Bertie.
Nå får jeg hodepine, kinnene er varme. Vær så snill, tilgi meg.
- Jeg mente ikke... - Jeg er ikke broren min.
- Gudskjelov. - Og du er ikke hertuginnen av Windsor.
Du er bedre enn som så.
Jeg hater bare å se deg...
Se meg?
Latterliggjort.
Mor, som hadde en sjette sans for å lukte seg til alkohol, -
- var på krigsstien.
Hennes far hadde vært en fyllik.
- Kommer han? - Hva er det der?
- Vi var jo enige. - Slett ikke.
Vi skal ikke servere kongen og dronningen...
Slutt, for fanken! Lukk døren, Daisy.
- Hvorfor skriker du? - Jeg skriker ikke.
- Lukk døren! - Skal jeg bli?
- Lukk den...! - Hva foregår?
- Han har satt fram drink-brettet. - Du lovte jo.
- Jeg har ikke lovt noe. - Kanskje etter maten!
- Ikke skrik, vi har gjester! - Det vet jeg vel...
...og han skal ikke by på cocktails! - De er mine gjester!
- Det er mitt hus! - Og du ville at vi skulle bo her.
- Er det ikke sant?! - Nei...! Jo!
- Det er jeg som er president! - Slutt nå. Du oppfører deg barnslig!
Jeg har fått programmet til morgendagens "begivenhet".
Pikniken med varm pølse?
- Det blir underholdning også. - Kanskje jeg burde bli overrasket.
- Indianere... - Nei.
- Ish-ti-opi. - Hva?
"Den indianske barytonen".
Han skal altså synge...
Prinsesse Te Ata.
Hun skal framføre den indianske maisseremonien...
...akkompagnert av Kurkus Pahitu på tom-tom-tromme.
Da må vi ikke være i bakrus i morgen.
Tom-tom-tromme. Varm pølse.
Karikaturer der britiske sjøoffiserer framstilles som aper.
Kom inn.
Presidenten venter på Hans Majestet i arbeidsrommet sitt.
Han sa at det var tid for... "Barnetimen".
- Drinker. - Og dronningen?
Hun får mulighet til å hvile.
- Da så... - Lykke til.
Min mor ser på cocktails med ublide øyne-
- og tror at De heller ville ha en kopp te...
Min mor ville sagt det samme.
Men jeg ville faktisk foretrekke...
...en...
...cocktail.
En sjelsfrende.
Da sa hun: "Så hyggelig å treffes, jeg har bare truffet tre amerikanere:"
"Joe Kennedy, J. P. Morgan og Fred Astaire."
"Gudskjelov at De har møtt mr Astaire, hva ville De ellers ha ment om oss?"
God aften, Deres Majestet.
Mr og mrs Elmer Nichols...
- Svigermor har De jo truffet... - Velkommen, Deres Høyhet.
Mrs Roosevelt...
- Mrs Roosevelt... - Veldig gjerne, Deres Majestet.
Vi kunne ha solgt billetter til middagen og fått inn masse penger.
Bekostet reisen.
Månen var på vei opp. Sommerbrisen var lett og varm.
Alt var helt perfekt.
En perfekt sommerkveld.
Hans Majestet Kongens skål.
Innendørs oppførte alle seg aldeles uklanderlig.
Hans Majestet Kongen.
Og Hennes Majestet Dronningens skål.
Vi pleier ikke å utbringe dronningens skål.
Tar du tiden?
Dronningen skal serveres nøyaktig 30 sekunder etter kongen.
Brettet med mrs Astors 24 tallerkener-
- gikk i stykker helt av seg selv da suppen skulle serveres.
- Hvordan gikk det til? - Jeg vet ikke, ingen har rørt det.
Det må ha vært en engel som gikk gjennom rommet.
En veldig klønete en.
Den var god.
Men noen hadde andre forklaringer.
Det er fullmånen.
- Er den full? - Ikke helt.
Det tror jeg.
Daisy...
Hei, Zack.
- Er den full? - Hva da?
Ja visst, det er sannelig fullmåne.
- Jeg hadde rett. - Men jeg kan ta feil.
- Det er jo en så viktig kveld... - Er det?
Hvorfor skal en konge være så spesiell? Han er vel bare menneske, han også?
Neide du for dronningen?
Ja da! Jeg gjorde det nok riktig også. Jeg falt ikke.
- Hvorfor sitter ikke du der inne? - Hyggelig at du har jobb, Barry.
- Det er bare en kveld. - Det er da alltids noe.
- Kan jeg ta med litt hjem til hunden? - Han har ingen hund.
Hør her! Ikke klå.
En til!
Filleren!
- Sabla hester! - Det er ikke deres feil.
Du liker dem jo... Jeg har lett etter deg.
Vil du ha et lommetørkle?
- Vi så deg her ute. - "Vi"?
Franklin hilser og sier du gå dra hjem.
Han vil bli sittende med kongen hele kvelden nå.
Klart han blir.
Ingen ville gå til sengs den kvelden.
Franklin måtte be bandet slutte å spille.
Han ville omgås med kongen, på tomannshånd.
Vi går inn på arbeidsrommet mitt, der er det rolig.
- Med mindre De ikke behøver... - Nei, nei... Nei.
- Kan jeg be Dem dytte? - Selvsagt.
- Har Hennes Majestet gått til sengs? - Ja.
Og Deres kone?
Hvem vet? Det har hun sikkert.
Vil De være så snill å lukke døren?
Skål.
- Samler De på frimerker? - Jeg har gjort det.
De er visst en hengiven samler.
- De vil kanskje vise... - Det vil De ikke.
- Jo, da... - Slett ikke!
Da jeg var ung... før jeg giftet meg, så klart, -
- oppdaget jeg at frimerkesamlingen gjorde unge kvinner interesserte.
Jaså?
Men om ens far er konge, hva skal man med frimerker?
Dronningen er fortryllende.
- Førstedamen likeså. - Hun er...
...et sterkt menneske.
Enkelte dager vil man bare ligge i sengen.
Men slike kvinner tillater jo ikke det.
- Nei... - Hva gjør man for å få være i fred?
Man må gi dem en grunn til ikke å forstyrre en.
Man tenker bedre i fred og ro.
Når jeg tar fram frimerkesamlingen, vet alle at jeg ikke vil bli forstyrret.
De var helt vidunderlig i kveld, unge mann.
Hva mener De?
Akkurat det jeg sa. De var elskverdig, De var selvsikker.
De kommer til å bli en utmerket konge.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Deres far ville vært stolt.
Det er jeg ikke så sikker på.
Hadde jeg vært Deres far...
...ville jeg vært stolt.
Dronningen...
...bekymrer seg sånn.
Det har vært vanskelig for henne.
Kvinner bekymrer seg.
Jeg vender det døve øret til iblant. Glem at jeg sa det...!
Det er glemt.
De har bedt meg om å si noen ting.
"En krig..."
"...som den vi nå... overveier..."
"...det... blodbadet..."
Tenk på Spania. Barn... som bombes.
Det er hva vi kan vente oss. Det kommer til å bli... grufullt.
Likevel vet vi at noen av Deres landsmenn-
- vil mitt land... vondt-
- og vil at vi skal mislykkes og vil at jeg skal... mislykkes med Dem.
Satans stamming!
Hvilken stamming?
Satans polio.
Iblant synes jeg at de fortjener noen som er bedre enn meg.
Mine... undersåtter.
Unnskyld, jeg skal jo forsøke å overtale Dem til å hjelpe oss.
La meg få bekjenne noe for Dem nå.
Ettersom De har vært så ærlig mot meg.
Ingen sier noen gang et ord om at jeg ikke kan bruke beina.
Det blir aldri nevnt.
Ikke av noen.
Og jeg trodde det kom av at de var forlegne.
Men nå tror jeg det kommer av at det ikke er det de vil se.
Men vi...
...tror så klart at de ser alle våre sider.
Alle våre mangler.
Våre synder, vår tilkortkommenhet.
Men det er ikke det de venter seg når de vender seg til oss.
Og Gud hjelpe oss om det skulle forandre seg.
Kan De forestille Dem skuffelsen når de innser hvordan vi faktisk er?
Sigarett?
Takk.
De ville ikke ha meg til konge.
Jeg visste ikke at engelskmennene fikk stemme over sånt.
Jeg kan tenke meg...
...en drink til.
Ja visst.
Var det bare jeg som ikke fikk sove? Skyldtes det månen?
Som jeg lengtet etter ham.
- God natt. - Jeg vekker Dem.
Å! Unnskyld.
Sir... Jeg mener...
Deres Høyhet... Deres Majestet.
God natt.
Er du våken?
Jeg tror jeg går og legger meg. Det er sent.
- Hvorfor smiler du, er du full? - Nei. Han er veldig morsom.
For noen vidunderlige historier...
- Som hva da? - Det er ikke noe for kvinneører.
- Det høres veldig morsomt ut. - Han likte mine også.
Jeg fortalte om kroningen.
At kronen satt bak fram.
- Og at jeg tråkket på kappen. - Det skulle du ikke ha fortalt.
Vi gjør ikke narr av oss selv. Vi framstår jo som idioter.
- Vi framstår som mennesker. - Du er så naiv, Bertie!
Han gjorde narr av seg selv også.
- Angående pikniken... - Bevare oss vel...!
Indianerne var Eleanors idé.
"En av min kones sprø idéer."
Moren hans er rasende, Franklin vil bare ikke at det skal bli langtrukkent.
Snakket han slik om kona si til deg? Du sa vel ingenting om meg?
Det ville jeg aldri gjøre. Vi pratet ikke om deg.
Jeg spurte... uten å nevne deg...
...hvorfor vi skal spise varm pølse. Vet du hva han sa?
Han skjønner ikke hvorfor det skapte slik ståhei.
Det er bare god piknikmat. Det "betyr" ingenting i det hele tatt.
- Sa du ikke at jeg var bekymret? - Nei.
- Jeg vet ikke om jeg tror deg. - Nå er du urettferdig.
Tre ulike kvinner spurte om jeg trodde en amerikanerinne kunne bli dronning.
- Om vi ville tillate det. - Det var uforskammet.
Har du sigaretter? Jeg har ikke flere.
- Da får du ikke sove. - Jeg vet det.
Takk.
Har du fyrtøy?
Takk.
Jeg ville aldri ha dette livet.
Jeg vet det.
Det er vanskelig.
Gå og legg deg, du.
Hvis det blir krig, og det vet vi jo at det blir...
...så tror han at USA kan overtales til å hjelpe oss.
Så du middagsgjestene? Hørte du navnene?
Italienere, tyskere, irer, jøder.
De hater oss, Bertie, de vil at vi skal dumme oss ut!
Det tror ikke jeg.
Vi må bare ha litt mer tiltro.
Jeg får nok ikke sove nå.
Til slutt klappet han meg på kneet og sa:
"Unge mann, nå er det sengetid."
Som en far, antar jeg.
Han er veldig glad for at jeg er konge.
God natt.
Om jeg skulle savne ham...
... hadde han bygd et sted dit jeg kunne gå...
... og være alene og savne ham.
Hva fanken gjør du her?
Tommy? Hva fanken gjør du her?
- Du burde ikke være her. - Hvorfor ikke det? Ikke lys på meg.
Presidenten må ikke bli forstyrret akkurat nå.
Jeg går ut og kikker.
Daisy...
Så hyggelig å se deg her.
Vil du treffe presidenten?
Hva er det, Missy?
Herregud...
Kom tilbake!
Daisy!
Vær så god.
- Ut...! - Han vil snakke med deg.
Nei! Han drar hjem nå.
Nå vil jeg at du hører veldig godt etter.
- Hva kan du si? - Hører du det?
Se på meg, Daisy...!
Jeg vet at dere har...
...intim omgang. Det har jeg visst hele tiden.
Han mente det han sa, det vet jeg, det såret meg.
Sigarett?
Jeg må ha en.
Men jeg har akseptert det.
Som du også kommer til å gjøre.
Jeg er en del av hans liv, og jeg aksepterer at du også er det.
Jeg aksepterer ikke deg.
Dorothy Schiff, da - aksepterer du henne?
Hvorfor tror du at hun bygde huset? Han ba henne bygge et hus, -
- så de kunne flytte sammen når han er pensjonist og skal skrive romaner.
- Jeg tror deg ikke. - Jeg har lest brevet...!
Når var det?
I år.
Det var ikke Eleanor som "overga" ham.
Hun tok ham også på fersken.
- Med deg? - Nei...
Dette var... lenge siden.
Mange år siden.
Du har kanskje truffet henne. Mrs Rutherford.
Jeg misforsto.
Eleanor...
Eleanor er...
...realistisk.
Jeg tror ikke at jeg kan...
..."dele". - Det tror jeg.
Det kan du.
Du bestemmer selv.
Han vil ikke gå og legge seg. Han venter på deg.
Både Missy og mor...
...har skjelt meg ut...
...for at du ikke ble bedt på middagen.
Jeg vil be om unnskyldning.
Disse viste jeg deg vel...
...den første gangen du kom på besøk.
Men det husker du sikkert ikke.
Det gjør jeg.
Er de ikke vakre?
Ser du derfra?
Verdens høyeste fossefall.
På dette frimerket.
Jeg tror virkelig ikke at du ser noe helt derfra, Daisy.
Og det ville være forferdelig...
...å ikke gjøre det.
- Det ville være... - Hvordan ser du på meg?
- Hva? - Er jeg...
...bare dum i dine øyne?
Nei, Daisy...
...men jeg skjønner at du kan føle det.
Er jeg... som...
...en hore?!
Nei, det er du ikke.
Kom hit og sett deg nå.
Nei, så lett kommer du ikke unna, din jævla drittsekk!
Men det sa jeg ikke.
I stedet:
Nei, jeg må gå.
Jeg kan si unnskyld, men det ville vel likevel ikke tjene til noe?
Nå går noen.
- Hvem av dem er det? - Den du synes ser ut som en guvernante.
Det trodde jeg at hun var.
Jeg har forstått at det er vanlig - menn og barnas guvernanter.
Hun er ikke guvernante, men helt klart elskerinne.
- Hun kler seg som en guvernante. - Hun er ikke guvernante...!
Menn - noen menn - synes nok, fordi de er med barna-
- at det er noe tiltrekkende...
For noe mas om guvernanter. Vil du fortelle noe?
Nei, ingenting, hvordan det?
- Se...! - Sekretæren.
Hun er også elskerinnen hans, ifølge Cameron.
Han sier at det er en til... som er gift.
Og som har bygd et hus eller noe...
- Enda en elskerinne? - Enda godt vi ikke tok med oss Lilibet.
Jeg ville da aldri ta med Lilibet hit.
- Nei, du synes jo ikke om amerikanere. - Det gjør jeg visst, det.
Ikke mange, men noen.
Bertie, har du tenkt å spise varm pølse?
- Hva?! - På pikniken i morgen... i dag.
Ville ikke det være som å be statsministeren på pølse med stappe?
- Han ville sikkert synes om... - En gjest!
Han ville skjønne at vi forsøkte å si noe. Hva vi mente om ham.
Han vet allerede at vi synes om ham.
- Du vet hva jeg mener! - Nei, dessverre!
- Din bror ville ikke spise varm pølse! - Hvordan kan du vite det?!
- Han ville skjønne hva det betydde! - Det betyr ingenting!
- Veggene er veldig tynne... - Vi vet det. Alle er allerede våkne...!
Ja, Elizabeth, jeg har tenkt å spise varm pølse. Fem. Ti!
Stappe munnen full, stappe to i neseborene, to til i ørene, -
- og la folk fotografere Englands konge med varme pølser dinglende overalt!
Sammenlikn meg aldri med broren min igjen...!
Presidenten.
Har hun dratt?
Hva har hun tenkt å gjøre, tror du?
Hun vil nok ikke stelle til problemer, om det er det du lurer på.
Er det det du lurer på?
De ser oss.
God morgen!
- Vink...! - Det gjør jeg.
- For en vidunderlig morgen! - Sovet godt?
Ja, det har vi. Eller hva?
- Ja da. - Bra! Jeg også.
Jeg tenkte jeg skulle ta en svømmetur. Blir dere med?
Jøss... Svømmetur?
Daisy, er det deg?
Jeg skal hjelpe deg.
Så tidlig du er oppe.
Jeg har nettopp våknet.
Slik begynte dagen for pikniken.
Og som vanlig lot alle som om de ikke merket noe.
Får dere noe å spise - en og annen matrest?
- Ja, vi spiser som konger. - Det kan dere takke ham for.
De har lovet: Ingen badedraktbilder. Skjønt De ser ikke så verst ut.
De burde kanskje fotograferes slik, få kvinnenes stemmer.
Å, det stemmer - kongen stemmer man ikke på.
- Sitter dere bekvemt der bak? - Ja, takk.
Da var vi framme.
Ham kjører jeg ikke med igjen.
Ikke spis alle, Sam. Jeg er sulten.
Vink.
Nei, vink...!
Hun er her.
- Bra. - Hva gjør du?
Så hyggelig at du kom.
Jeg hadde lovet tanten min.
God dag.
Mrs Woodbury Langdon.
Han er mye stiligere enn jeg.
Tommy, se hvem som er her.
- Bli med meg. - Hun har rett til å være her.
- Han vil at hun skal sitte hos ham. - Nei.
- Hvem vil at hun skal sitte hos ham? - Presidenten.
- Daisy... - Hvordan oppfører du deg egentlig?
Nå bytter vi bord.
Bare hun. Bare Daisy.
Vær så snill...
Daisy. Hva satt du der borte for?
Hedersgjestene sitter her på verandaen, det skal du også gjøre. Slå deg ned.
Vær så snill.
Hvor lenge skal dette holde på?
Den indianske barytonen! Tusen takk.
Takk!
Franklin... Han var ikke ferdig.
- Det trodde jeg. - Det var han ikke.
Takk.
Nå takker vi alle sammen Ish-ti-opi på cherokee - chokapi.
Alle gutter og jenter sammen. Om dere likte det, så si chokapi.
Tusen takk.
Til slutt... etter Eleanors indianer... kom det vi alle hadde ventet på.
Vil Deres Majestet ha en varm pølse?
Sennep?
Jeg er åpen for alle forslag.
Da tar vi litt sennep...
Daisy, kan du vise hvordan vi legger på sennepen?
Takk, det var snilt.
- Hvorfor applauderer de? - Det er ingen fare.
- Det er bare bra. - Men hvorfor?
Det er bra.
Og i det øyeblikket følte vi at USA og England igjen-
- var veldig gode venner.
Det var i hvert fall slik noen tolket det.
De varme pølsene hadde kanskje ikke vært Eleanors idé likevel...
Da kongen reiste hjem senere den dagen, sendte han et telegram-
- der han skrev at våre nasjoner nå hadde skapt-
- og dette er hans egne ord- "et spesielt forhold".
- Bra... - Jeg tar en til!
- Presidenten insisterer. - Det hjelper ikke.
Neste dag sendte han en bil.
Men jeg sa at jeg var for syk.
Svaret er nei.
Jeg var syk neste dag... og neste.
Dagen derpå likeså.
En uke etter kongebesøket kom presidenten til slutt selv.
God morgen!
Jeg hadde ventet.
Han kjørte forbi butikken der moren hadde levert tilbake toalettsetet-
- hun hadde bestilt til kongebesøket, uten å betale.
Han forsøkte å få meg til å le.
Og det var han god til. Han var tross alt politiker.
Nå vil mor betale...
...men han sier at det har vært bra for forretningene.
Han håpet at jeg skulle tilgi ham.
Men aldri om jeg ville si at jeg allerede hadde gjort det.
Nå og da kunne Missy komme og hente meg...
Jeg tror at han trenger ditt selskap i kveld.
Han kan vente.
Når vi spilte kort, var Missy og jeg partnere.
Nå delte vi alt.
Jeg fikk høre, da vi ble kjent med hverandre-
- om dystene med "mørket" hennes og om hennes "svarte dager".
Da hun ble alvorlig syk, sto han for alle kostnader-
- og forandret testamentet, så hun arvet halvparten, skulle han dø først.
Men til nesten alles forbauselse-
- besøkte han henne aldri på sykehuset.
Jeg spurte hvorfor.
"Det er en av mine verste mangler," sa han.
"Det er for plagsomt for meg med sykdommer."
Jeg kom ikke bare Missy nær, men alle Franklins gutter.
De lot til å akseptere meg, uten forbehold.
Og ingen flere løfter ble gitt...
... så ingen kunne brytes.
Ett år gikk. Så enda ett.
Og enda ett.
Jeg så ham bli trøtt og skrøpelig og syk.
Han forsøkte å skjule det for alle.
Det var han god til.
For alle, bortsett fra meg.
Vær så god!
Alle vendte seg fortsatt til ham.
Og så det de helst ville se.
I en tid, for ikke altfor lenge siden...
... da verden fortsatt tillot seg å ha hemmeligheter...
... var Franklin Roosevelt min.
FDR holdt løftet sitt, og i 1942 kriget Storbritannia og USA side om side.
Da Daisy døde, i sitt 100. år, fant man brev og dagbøker under sengen hennes.
Hennes spesielle forhold til presidenten-
- var til slutt ikke lenger bare deres hemmelighet.
Tekst: Tone Sutterud www.undertext.com