Tak for tålmodigheden. Dit opkald er vigtigt for os.
Vi er der om et øjeblik.
Tak for tålmodigheden. Dit opkald er vigtigt for os.
Vi er der om et øjeblik.
Tak for tålmodigheden. Dit opkald er vigtigt for os.
Vi er der om et øjeblik.
Tak for tålmodigheden. Dit opkald er vigtigt for os.
Vi er der om et øjeblik.
Mrs. Greenslade, tak fordi De ventede.
Jeg har talt med min chef-
Kunne du blot blive i telefonen og tale med mig et øjeblik?
Naturligvis.
Jeg ved ikke engang-
Jeg forstår faktisk ikke, hvad det er, jeg prøver at bestille.
Er trådløs det samme som WiFi?
Og hvad har det at gøre med bredbånd?
Mrs. Greenslade, da kontoen ikke står i Deres navn...
så skal vi, før vi kan ændre noget...
bekræfte detaljerne med kontoens ejer.
Må jeg tale med ejeren af kontoen?
Hvad?
Jeg spørger, om jeg må tale med ejeren af kontoen.
Før vi kan ændre noget-
Nej, du kan ikke tale med ham.
Han er død.
Han døde af et hjerteanfald.
Der er kun mig.
Mrs. Greenslade, da kontoen ikke står i Deres navn-
anmoder Lord Justice Walton om vores behagelige selskab.
- Havde du glemt det? - Jeg hader afskedsreceptioner.
Dårlig ost, dårlig vin.
Endeløse taler.
Hvorfor gør folk sådan noget?
Ingen- Ingen har nogensinde sagt om en afskedsreception...
"Det er jo alle tiders. Jeg glæder mig til min egen."
Det bliver din tur en dag.
En dag meget snart.
Det har du sagt i årevis.
Det blev tit sagt om Stancombe at han virkede strengere, end han var.
Men som en, der har fået begge...
kan jeg bevidne, at ingen af dem krævede kirurgi.
Hans forhold til de studerende var baseret på respekt.
Vi respekterede ham, og det respekterede han.
Faktisk husker jeg den dag i dag hans reaktion-
...på den ubehagelige nyhed, at jeg ville flytte til-
... praecipitium a tergo lupi.
I dag er dagen.
Graham?
I dag er dagen.
Douglas og Jean
Og der er ubegrænsede fritidsmuligheder...
kun et stenkast herfra.
Det, I ser her, har en konkurrencedygtig pris.
Man får det ikke bedre for sin pension.
Endnu et lille gode-
ikke nødvendigvis lige nu, måske om et par år-
gelænder på væggen, så man kan komme omkring.
Og herovre er der en panikknap.
Hvis I skulle falde, kommer den tilsynsførende løbende.
Hvad hvis vi falder et andet sted?
Undskyld?
Vi kan måske ikke lige planlægge, at vores pludselige fald...
sker lige i det hjørne, hvor knappen er.
Men-
Ville det være muligt at få gelænder midt igennem værelset-
Kære.
så vi kan komme igennem, såvel som omkring?
- Vil du lige undskylde os? - Ja.
Mange tak.
Kære-
Tredive år som tjenestemand, og det her er, hvad vi har råd til.
Ville det hjælpe, hvis jeg siger undskyld igen?
Nej.
Men prøv alligevel.
Kunne dr. MacKenzie venligst komme til operationsstue 7.
Dr. MacKenzie til operationsstue 7.
Unge dame, jeg vil have en kop te. Og jeg vil have den nu.
Vognen kommer snart.
Hvor hårdt skal man falde for at få ordentlig opmærksomhed?
Jeg har ligget her i timevis.
Ikke en eneste læge har tilset mig.
Det er ikke helt sandt, vel, mrs. Donnelly?
En læge prøvede at undersøge Dem, og De sendte ham bort.
Hvad, ham der?
Han kan vaske sig så meget, han vil. Farven kommer ikke af.
Jeg vil have en engelsk læge.
Nå, en engelsk læge.
Hvorfor sagde De ikke det? Jeg henter straks en.
Tak.
Mrs. Donnelly, det er dr. Ghujarapartidar.
Journalen, tak.
Og så arbejdede jeg som systemanalytiker i et par år...
men det var bare så kedeligt.
Det, jeg virkelig ville, var at lave noget mere kreativt, der stemte-
Undskyld.
På formularen bad de om vores aldersgruppe...
og alderen på dem, vi ville møde.
Jeg valgte i begge tilfælde "25 til 39."
Det er sandt. Det gjorde jeg også.
Men bliv endelig ved. "Noget mere kreativt."
- Hvor gammel er du? - I begyndelsen af 40'erne.
Jeg interesserer mig for rejser, teater-
Mener du, at du blev født i begyndelsen af 40'erne?
Judy, jeg forstår godt, hvad det er, du spørger om.
Det er Judith.
Judith. Tro mig.
Jeg har det stadig.
Jeg kan bare ikke finde nogen, der vil have det.
Hej.
Jeg hedder Norman.
Det er vanvittigt. Du er vanvittig. Du kan ikke bare sådan tage af sted.
Men hvis du holder øje med mig, så er det præcis, hvad du vil se.
- Hvad sker der? - Din mor er gået fra forstanden.
- Min mor har aldrig haft en. - Tal med hende.
- Hun lytter ikke til mig. - Ingen lytter til dig.
Jeg forstår stadig ikke, hvad der foregår.
Jeg bad hende bare om at babysitte, og nu siger hun, at hun går sin vej.
- Men du elsker at babysitte. - Jeg elskede det i går aftes.
Vi fik pizza og var sent oppe.
- Og aftenen før? - Vi spiste kinesisk og var sent oppe.
Hvis du lader være med at gå, kan vi lave karry i aften.
Det er fristende, mine kære, men I ved, hvorfor jeg må af sted.
Ja.
At være her afholder hende fra at finde en mand.
Endnu en?
- Farvel, Bedste. - Farvel, Bedste.
Lad ikke slynglerne holde jer nede.
Hvor mange mænd har du egentlig haft?
- Inklusiv min egen? - Mor.
Mor.
Mor!
Mange tak, ja.
Sådan. Sig bare til, skat. Hvor skal du hen?
Aner det ikke.
ÆGYPTEN
Der er ikke andre udveje. Det er der bare ikke.
Harold fortalte os det for tre måneder siden.
Og jeg er bange for, det kun er blevet værre.
Vi kan ikke vente længere.
Lejligheden må sælges, så vi kan begynde at betale af på fars gæld.
Jeg har snakket det igennem med Polly og drengene.
Vi er naturligvis enige. Mor kan bo hos os.
Jeg tror, det er det bedste, Evelyn.
Og hvad Hugh ville have ønsket.
Godt. Så er det afgjort. Slut på diskussionen.
Det er præcis, hvad din far plejede at sige-
Mor.
når der aldrig havde været nogen form for diskussion.
Jeg vil tage mig af dig.
Lige som han gjorde i 40 år? Se lige, hvor godt det gik.
Hvordan skulle vi kunne vide, hvad Hugh ønskede?
Og ville han overhovedet have fortalt os det?
Lejligheden må naturligvis sælges.
Du er meget sød, og kære Polly.
Men jeg kommer ikke og bor hos jer.
De har brug for en ny hofte, mrs. Donnelly.
Det er ikke en vanskelig operation.
Det er let for dig at sige. Du skal ikke have den.
Uanset hvad, så har De brug for en ny hofte.
- Jeg skal ikke have den af dig. - Ikke af mig personligt, nej.
Nej, ikke én af din slags.
Javel.
Hvornår skal jeg opereres?
De skal desværre stå på venteliste i mindst 6 måneder.
På min alder kan man ikke planlægge så langt ud i fremtiden.
Jeg køber ikke engang grønne bananer.
Der er en anden mulighed.
Hospitalets fond forvalter et forsøg...
der lader os sende dig til et andet hospital...
hvor de kan foretage operationen næsten med det samme...
og for en brøkdel af prisen.
Er det lokalt?
De dækker åbenbart udgiften til flybilletten.
Hvornår har du fået computer?
Hvor langt er statuslinjen kommet?
Den oppe i toppen, der viser-
Jeg ved, hvad det er, mor. Hvad er du ved at vise mig?
Kom og tilbring dit livs efterår i et indisk palads...
med samme raffinement som en engelsk herregård.
Det ligger lige uden for Jaipur i betagende omgivelser-
"Højtliggende terrasser, åbne gårdspladser..."
"kupler, buer og overdækkede balkoner, med overdådig komfort."
"Ja, hele bygningen udstråler en historisk stemning."
"...og fører en tilbage til Britisk Indien og dets stolte tradition."
Er det godt?
Det er det. Meget godt.
36 år og fire måneder siden vi fik vores bestalling...
og så har du aldrig nævnt Indien.
Vil du have nogle af de bøger?
Du får måske brug for dem igen.
Mrs. Megson.
De skal have den her.
- Er De sikker? - Helt sikker.
Der er en lille revne der i bunden...
men det tror jeg allerede, De ved noget om.
Jeg boede der engang...
for meget længe siden.
Der er ingen golfbaner.
Det er bedre sådan. Jeg har ikke råd til at spille.
Men en pensionistbolig?
Det er et luksusbyggeri...
hvor alle beboerne er i deres gyldne år.
Som Costa Brava?
Ja, men med flere elefanter.
Du ved, hvem der er der- Indere.
Hobevis af dem.
Brune ansigter og sorte hjerter.
Stinker af karry.
Og man ser dem aldrig alene, vel?
De går altid rundt i flok.
Gør det nemmere at røve dig for alt, skære halsen over på dig.
Ved De hvad? De kan rulle Dem selv herfra.
Du skulle køre mig hjem.
Min kone er fra Mumbai.
Det er da ikke min skyld. Du giftede dig med hende.
"Min kone er fra Mumbai."
Har nogen tænkt på, hvad der sker, når vi ankommer?
De sagde, at én eller anden vil møde os i Jaipur.
Hvordan kan vi vide, at du har det godt?
Jeg ringer. De har altså telefoner.
- Ellers kan I læse min blog. - Din hvad?
På interwebben.
Log bare på når som helst, og læs nyt om mig.
Jeg håber, den første nyhed annoncerer din hjemkomst.
Jeg tror ikke, de betaler for returrejsen.
Før jeg tager af sted, kunne du mon bakke mig op bare én gang?
Jeg har aldrig gjort noget lignende.
Du har aldrig gjort noget uden far.
Jeg tror ikke, du vil kunne klare det.
Lad os nu se, ikke?
Er rejsen videre til Jaipur også på 1. klasse?
Ja.
Jeg siger dig. Det er svært at blive opgraderet nu om stunder.
Jeg måtte flirte så meget med rejseagenten...
at det grænsede til telefonsex.
Jeg har heldet med mig i dag.
Vi vil gerne kigge i tasken, hvis det er i orden.
SIKKERHED
- Hvad er der i den? - Det er bare te.
Og noget HP sauce.
31 pakker chokoladekiks.
Det er syltede løg og syltede æg.
Og det er bare pickles. Pickles.
- Ingen væsker ombord. - Hvad skal det betyde?
De kan ikke medbringe de syltede løg...
eller de syltede æg med.
Pickles er i orden.
Man har naturligvis læst sin Kipling...
men vi ser det som en mulighed for at udforske en anden kultur...
og få nye venner.
Og en højesteretsdommer er netop den type gæst, man kunne håbe på.
Er det ikke, Douglas?
Undskyld?
Er det Deres første besøg i Indien?
Ja.
De ser ikke ud som en erfaren rejsende.
Det er jeg heller ikke.
Men man har læst sine rejsebøger.
Det skulle være her.
Davs. Hej.
Davs. Vi har vist ikke hilst på hinanden. Norman Cousins.
Madge Hardcastle. En fornøjelse.
Spil dine kort rigtigt, så kan det blive det.
Se der. Min stol.
Åh, ja. Øjeblik.
Vi beder om Deres opmærksomhed.
Vi må desværre aflyse afgang 105 til Jaipur...
pga. dårligt vejr på destinationen.
Vi undskylder ulejligheden.
Nå.
Selvfølgelig er det en god idé.
Hvis ikke man kan stole på en højesteretsdommer, hvem så?
Det er jo rigtigt, og så får vi set mere af landet.
Hvis nogen spørger, så er du min mor.
Folk skal ikke tro at vi er sammen.
Drøm endelig videre.
Jeg siger ikke det her ret tit, Douglas...
men du har måske ret.
Landet her virker mere civiliseret, end jeg oprindeligt troede.
Okay. Tak.
Bussen- Bussen kører os ind til centrum...
og så kan vi tage tuk-tuk'er resten af vejen.
- Hvad sagde han? - Det er dernede.
Hernede. Den gule. Den.
Men se lige bussen!
Der er ikke plads nok!
Indiens første regel- "Der er altid plads."
Sådan.
Undskyld.
- Ind med dig. - Hvor har vi det morsomt!
Lad os håbe det.
Jeg elsker altså det her.
Tak.
Er du vanvittig?
Undgå al mad, der ikke kommer fra en hæderlig sælger.
Det er vasket i urent vand.
Det er bare en sandwich.
Fantastisk. Så tager jeg skinke, ost og streptokokker.
Eller måske bakterier, salat og tomat.
Vil du have noget af den?
Jeg mener, det hedder aloo ka paratha.
Nej, hvis jeg ikke kan udtale det, vil jeg ikke spise det.
Hvor længe er det siden, De har været her?
40 år.
Lige så længe, som jeg var gift.
Min mand døde for nylig.
Det gør mig ondt.
Tror De, det bliver godt?
Spørg ikke mig.
Jeg er mere bange, end De er.
Nej.
Det bliver fantastisk.
Hvad er en tuk-tuk helt præcis?
Åh, se! Hvad er det? Se!
Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue for de ældre og smukke
Giv mig håndklædet!
- Pas på! - Undskyld.
Velkommen til Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue!
Der er en inder derinde.
Det dur.
Fugl på værelset.
Det er en bygning med megen karakter...
hvilket betyder, at alt nok ikke fungerer, som man forventer.
Men som direktør...
og administrerende cheftilsynsførende for Hotel Morgenfrue...
kan jeg med stolthed fortælle, at bygningen har stået i århundreder...
og vil blive stående i mange flere i 100% ordnet tilstand.
Kom med mig, og pas godt på den frække sten der.
Omkring hjørnet her...
hvilket med succes fører os hele vejen til-
Deres værelse.
Hvor?
Her. Herinde.
Min kære mand, værelser har døre.
Det, du viser mig her, er en alkove.
En dør kommer snart, så afgjort.
Hvor snart?
Lad os ikke bekymre os om detaljer, mrs. Hardcastle.
I stedet for at tale om døre skulle vi...
fornøje os ved friheden til at vandre omkring.
- Har dit værelse en dør? - En yderst effektiv en.
Godt. Så er det der, jeg befinder mig.
Jeg kommer til hospitalet for at se, at du er tilpas ved operationen.
Operationen kræver et ophold på 5 dage, og foretages under fuld narkose.
En hofteoperation tager som regel kun to timer.
Deres kirurg fjerner toppen af lårbenet...
og indsætter i stedet en kunstig knogle.
Det er ren rutine.
Har du en tusch?
Hvorfor?
Jeg vil markere den.
Du skal ikke lave den forkerte hofte.
Jeg vil bo på det andet hotel, det i brochuren.
Mrs. Ainslie, bered Dem på at blive forundret.
Dette er selv samme bygning, frue.
Du lavede det om i Photoshop!
Nej. Jeg har vist en vision for fremtiden.
Jeg havde naturligvis håbet, at det ville være nutiden.
Men som De ved, har vi i Indien en talemåde-
"Alting ender godt."
Så hvis ikke alt er godt, er det ikke slut endnu.
Det begynder at ende godt, hvis du refunderer pengene.
Naturligvis. Hvis det er, hvad De ønsker, så skal De få det.
Intet problem overhovedet. Jeg giver Dem alle pengene tilbage.
- Det gør du. - Det gør jeg så afgjort.
- Med det samme? - Det gør jeg så afgjort.
Med det samme om tre måneder, okay?
Har De prøvet... at ryste den lidt?
Ja, det har jeg prøvet.
Har De banket den let mod bordet et par gange?
Ja, det har jeg også prøvet.
Okay.
Javel.
Hvorfor er De kommet til Indien?
Jeg investerede vores- ja, min pensionsopsparing...
i vores datters internet-virksomhed.
Hun forsikrede mig, at så snart, hendes iværksætning... satte i værk...
og overgangen fra virtuel til virkelig var stabil nok...
ville hun betale det hele tilbage.
Jeg tror ikke, jeg forstod det meste af det.
Det gjorde hun heller ikke, viste det sig.
Sådan. Så god som ny.
- Er det sandt? - Nej, selvfølgelig ikke.
Nå, skal jeg så ikke-ordne den stol?
For jeg kan nok helt sikkert også intet gøre ved den.
Hvor længe har jeg ikke ventet på dette øjeblik...
hvor jeg kan byde jer, for at fejre jeres ankomst...
en særlig "Velkommen, englændere"-steg til jer alle.
Tilberedt med kærlig hånd af mig selv...
og min mest loyale hjælper og ven, unge Wasim.
Stegt hvad?
En vidunderlig smag af gamle England.
Stegt hvad?
Stegt gedekarry.
Kære venner, I har fundet vej til dette sted...
som min elskede far efterlod mig...
som jeg har genopbygget fra ruinerne af hans knuste drømme...
og omdøbt til Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue...
for de ældre og smukke.
Ja. Jeg bruger disse ord med fuldt overlæg.
For I har alle hørt klokkerne ved midnat...
og mange år på bagen har I.
Hvem ved, hvor mange dage I har tilbage?
Men vi er beærede over, at I har valgt at bruge den tid hos os.
Værsgo-
- Hvad har han fået? - Douglas, gør noget.
Lad mig komme til. Min bror er læge.
Jeg er ked af det.
- Manden er død. - Du godeste!
Vi må tildække hans ansigt.
Vi bør bevare hans værdighed i dette frygtelige øjeblik.
Det gør mig ondt, kammerat.
Han hostede. Jeg så ham hoste.
Han bevægede sig. Han er i live.
Faldt jeg i søvn?
Alt i orden. Han døde ikke.
- Jeg glædede mig til det måltid. - Det er Helvede.
- Jeg var bange. - Jeg er i Helvede.
Hotel Morgenfrue, Jaipur. Dag ni.
Gamle vaner forsvinder hurtigere, end vi tror, og vi får nogle nye.
Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue Nu med gæster
Om morgenen rækker jeg ikke længere ud efter Radio 4.
Jeg får i stedet mine nyheder fra Jaipur Herald.
Jeg bliver måske endda snart vant til stormen af dytten og sælgere.
Et øjeblik.
Karburatoren. Karburatoren er i stykker.
Findes der overhovedet andre steder på Jorden...
der i samme grad er et angreb på sanserne?
Dem, der kender landet godt gør bare, som de plejer.
Men intet kan forberede den uindviede...
på denne vildskab af larm og farve...
varmen, bevægelsen...
de allestedsnærværende menneskemængder.
Sonny fører sin egen personlige krig mod vores sanser...
med en strøm af eksotiske retter, som han dagligt afkræver køkkenet.
Mooli moong dal...
bagara baingan...
banjara gosht...
paneer methi chaman...
fårekød vindaloo.
Man bliver først overvældet.
Men så indser man gradvist, at det er som en bølge.
Gør man modstand, bliver man væltet omkuld.
Mrs. Donnelly!
OPERATIONSSTUE
Springer man ud i det kommer man op til overfladen igen.
Undskyld. Kunne De mon vise mig vej til denne adresse?
lkke mere. Ikke mere. Jeg har ikke mere.
Det er en ny og anderledes verden.
Udfordringen er at håndtere det.
Ikke bare at håndtere det, men at trives.
Graham talte om det her skønne tempel.
Jeg tænkte, at du måske ville med.
Jeg er din kone. Har vi mødt hinanden?
Vil du virkelig hellere blive her hele dagen?
Ja, når man kender alternativet.
Når jeg går ud om morgenen, smiler alle gadebørnene til mig.
Fordi, du giver dem penge.
Okay.
Jeg tager selv af sted.
- Det kan da ikke være rigtigt. - Det tror jeg, saab.
Der var huse hele vejen der. Der var hjem.
Jeg kan køre Dem et andet sted hen.
Nej. Nej.
Det var det hele. Tak.
- Her. Mange tak. - Tak, sir.
- Undskyld. - Ja?
Der plejede at være huse her.
De er blevet revet ned.
Hvad med folk, familierne?
De flyttede et andet sted hen.
Hold ikke så hårdt med højre hånd.
Battet.
Ja, den er kun til at styre.
Hold venstre albue højt...
så du spiller gennem bolden.
- Tak. - Okay.
De er klar til at tage hjem, mrs. Donnelly.
Det er ikke mit hjem.
Jeg vil tilbage til England.
Så snart De kan rejse Dem og gå ombord på flyet.
Indtil da vil jeg hjælpe med Deres rekonvalescens.
Hvordan har hoften det?
De må have haft heldet med sig.
Det er underligt.
Jo flere operationer, de udfører, desto heldigere er de.
Det vidste jeg ikke. Undskyld.
Jeg er meget ked af det.
Jeg er forfærdelig ked af det.
Ja?
Undskyld. Jeg leder bare efter denne adresse.
- Ja. - Forstår du?
Kan De hjælpe mig med at finde det her sted?
Ja.
Er det ja, De forstår mig eller, ja, De kan hjælpe mig?
Ja. Ja.
Så siger vi begge dele, ikke?
Ja.
Giv mig bolden.
Jeg kan tage ham.
Du går ned, onkel.
Kom bare an.
Kom så, Sanjay. Du kan godt.
Kom så, Sanjay.
Jeg må have det snart, en masse fart.
Ja!
Har du det godt, onkel?
Ja.
Ja, jeg har det fint.
Vi sætter pris på Dem som kunde, De er meget vigtig for os.
Må jeg rette Deres opmærksomhed mod vores særlige nye-
Er De sikker på, jeg ikke kan byde Dem noget?
Vi har English breakfast-te. Håndværkste, som I kalder det.
Håndværker-te? Håndværker-te.
Nej tak. Det gør ikke noget.
Lad mig høre. Hvordan kan jeg hjælpe Dem?
Det kan De nok ikke. Beklager. Jeg burde ikke være kommet.
Nej, vent.
Jeg så bare jeres annonce i den lokale avis...
og den nævnte specifikt evnen til at tale med ældre mennesker.
Men dette er ikke, hvad jeg forestillede mig.
- Kom De for at finde arbejde? - Undskyld. Jeg har spildt Deres tid.
Hør. Alle, der arbejder her, har gået på et godt universitet.
Det er et sted for ambitiøse mennesker, unge mennesker.
Ja, det kan jeg se nu. Undskyld.
Nej. Sæt Dem endelig.
Sid ned.
Så det er virkelig håndværker-te?
Ja. Vi dypper kiks i den.
I "dypper"?
Det betyder, at man sænker kiksen ned i teen...
og lader den sidde i blød...
og prøver at beregne præcis hvornår kiksen vil opløses...
hvor man hurtigt kan stikke den ind i munden...
og nyde den sødmefulde forening af kiks og te.
Det er langt mere afslappende, end det lyder.
De kan måske alligevel hjælpe os.
Jeg troede ikke, du kom.
Har jeg nogensinde skuffet dig?
Svar ikke på det.
Jeg er nødt til at smutte.
Forlad dette sted. Kom og arbejd for mig.
Du har ikke råd til mig.
Jeg har ikke råd til noget.
Jeg savner dig.
Må jeg komme i aften?
Lad os mødes et andet sted. Jeg lejer et hotelværelse.
Sonny, du ejer et hotel. Det har mange værelser.
Af hvilke nogle nu er optaget af rigtige gæster.
Betalende gæster?
Skal du absolut være så smålig? Det er ikke attraktivt.
Sunaina.
Hejsa, Jay.
Sonny-boy.
Lad være med at kalde mig det.
Hvis du vil fjamse med min søster, skal det ikke være i offentlighed.
Kom så.
Godaften, Deres Velbårenhed.
Godaften, mrs. Ainslie. Har De haft en god dag?
Hvad fandt De på?
Jeg begyndte på mit værelse...
hvor jeg tilbragte et par glade timer med at navngive kakerlakkerne.
Og så, efter en frokost, der længe vil sidde i min halsbrand...
kom jeg herud og stirrede blindt i en bog...
og ventede på at nogen- hvem som helst- skulle redde mig.
Og hvor er jeg glad for, at det blev Dem.
Hvorfor ville De ikke med ud? Der er så meget at se.
Hele livet findes her, mrs. Ainslie. Det siger jeg Dem.
Jeg kunne tale med kokken, hvis De synes.
Måske lidt grillet kylling og ris?
Det ville jeg sætte pris på.
Godaften.
Sæt Dem endelig.
Tak.
Og De havde vel en god dag?
Jeg vil hellere høre om Deres.
Jeg fik et job- mit første nogen sinde.
Jeg skal være en slags kulturrådgiver.
En rolle, jeg er sikker på, De vil udfylde med stor udmærkelse.
De kunne måske holde det for Dem selv.
Jeg er beæret over, at De fortalte mig det.
God aften, Ainslies.
- Har I haft en god dag? - Forrygende, faktisk.
Jeg tog til det tempel, De fortalte om, et sted til meditation og fred.
Det var betagende.
Så spirituelt, at du garanteret ikke bemærkede lugten af elefantgødning.
Ingen elefanter, desværre.
Jeg troede, at jeg ville se Dem der. Hvor tog De hen i stedet?
Ja, hvor tager De hen hver dag?
Jeg har lige fortalt mrs. Greenslade alt om det.
Jeg er sikker på, hun ikke har noget imod at høre det igen.
Jeg har talt med kokken for Dem. Intet problem.
Hørte du det, Douglas?
Almindeligt grillet mad. Manna fra himlen.
- Jeg behøver ikke spise det, vel? - Jeg kan ikke takke Dem nok.
De burde virkelig se det tempel.
Det vil jeg meget gerne.
Men De burde måske tage en klemme med til næsen.
Godnat.
Mrs. Greenslade?
Evelyn.
Må jeg vise dig noget?
Jeg voksede op her, bare et kort stykke herfra.
Det var et stort hus. Vi havde tjenestefolk.
Vi kendte deres koner og børn.
Én af drengene, Manoj-
Han blev min ven.
Vi spillede en masse cricket.
Vi gjorde en masse ting sammen, og sådan var det i nogle år.
Og så-
Og så en aften...
blev det noget andet.
Vi havde et par måneder sammen. Det havde vi.
Så var der en weekend i Udaipur...
hvor vi sad ved en sø og så solen gå ned.
Jeg kan huske, at jeg tænkte, at jeg aldrig ville blive så lykkelig igen.
Jeg fik ret.
For pludselig var det slut.
Vi faldt i søvn, og de fandt os.
Det var slemt nok for mig.
Men jeg vidste, hvem jeg var, og jeg tror, min familie gættede det.
Men...
for Manoj var vanæren total.
Hans far blev fyret. Hele hans familie blev sendt bort.
Og...
jeg ved ikke, hvad jeg kunne have gjort.
Men det skulle have været mere end ingenting.
Jeg lod det bare ske.
Jeg kæmpede slet ikke imod.
Så tog jeg tilbage til England, på universitetet.
Jeg sagde altid, at jeg ville tilbage. Jeg tager tilbage.
Men jeg gjorde det aldrig.
Før nu.
Og nu tænker jeg-
Hvad nu, hvis jeg er den sidste i verden, han vil se?
Vil du se ham?
Ja.
Ja, ja.
Så er du nødt til det.
Nu da vi er helt klar, mr. Maruthi...
er det klart, at med et lille tilskud af penge til fase 2...
kan Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue stige som fugl føniks...
til sin tidligere glorværdighed.
Og når jeg siger et lille tilskud...
så mener jeg lille i betydningen af mellemstørrelse.
Eller måske større.
Det her hotel har aldrig været glorværdigt.
Så bare det med fugl føniks.
- Hvor mange værelser vil der være? - Mange.
- Hvor mange? - En hel del.
Masser af værelser. Ingen tvivl.
- Jeg ser ikke på detaljer, mr. Maruthi. - Det gjorde din far heller ikke.
Mr. Maruthi, jeg præsenterer Dem for én af vore elskede gæster.
Kære mrs. Donnelly...
beskriv for os, så detaljeret, som De ønsker...
Deres oplevelse af stemningen og atmosfæren...
på Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue.
Jeg savner ord.
Det engelske vid vi holder så meget af.
Tak, kære frue.
Se, hjulet kører rundt, men hamsteren er død.
- Mummyji, hvad laver du her? - Du ringede. Jeg kom.
Jeg kan ikke have ringet. Telefonerne virker ikke.
Det er derfor, jeg kom.
Vent! Mummyji, det er mit kontor!
Hvem er den mand derude?
Indholdet i det skrivebord er mit. Lad være at åbne skufferne.
Jeg må insistere på, at du ikke åbner skufferne.
Sig mig, hvorfor er du her?
Skal jeg have en grund til at besøge min yndlingssøn?
- Nej. Han sidder på sit slot i Delhi. - OK. Min anden yndling.
Han tog til Canada for at søge lykken.
- Og han fandt den. - Som jeg vil finde min!
Jeg har en drøm, Mummyji. En meget strålende drøm.
At udlicitere alderdommen. Og det er ikke kun englænderne.
Der er mange andre lande, hvor de heller ikke kan lide gamle.
Sonny, dine brødre ejer hver en tredjedel af hotellet.
De har også ret til en tredjedel af overskuddet, ikke?
Succes kommer ikke på én dag, Mummyji.
Det er kreativ tænkning, og det kræver langsigtet strategi og tålmodighed.
Hvordan har din kæreste det?
Jeg glæder mig, til du møder hende.
Og jeg ser frem til, at du møder den pige, du skal giftes med.
Hun kommer fra en meget god familie i Delhi, beta, en meget god familie.
Jeg kan gifte mig med den, jeg vil, Mummyji. Jeg behøver ingen tilladelse.
Jeg går ud fra, at det er din kæreste, der fylder dit hoved med det vrøvl?
En meget god grund til ikke at gifte dig med hende.
- Hvad nu, hvis jeg elsker hende? - En endnu bedre grund.
Hent nu unge Wasim, så han kan hente min bagage fra bilen.
Han kan ikke bære. Han har dårlig ryg.
Vent. Din bagage?
Hvor længe bliver du?
Så længe, det er nødvendigt.
Kære ven, du kommer ingen vegne, hvis du fejer sådan.
Jeg var i tjeneste i årevis. Passede et dejligt hus.
Holdt det pletfrit. Du skal presse mere på kosten.
Hun taler ikke engelsk.
Hun er, hvad man plejede at kalde urørlig.
For en god Hindu er selv hendes skygge forurenet.
Namaste-
Hvor tager De hen hver dag?
Er det en kvinde?
Ud og spise karry? Få lidt dessert?
Nej, det tror jeg ikke.
Jeg er-
Jeg er bøsse.
Selv om det nu om stunder er mere teori end praksis.
Men vi ses senere.
Viceroy Club blev åbnet af den store Lord Kitchener selv...
og meget af inventaret er forblevet uændret siden da.
Ja, det kan jeg se.
De kunne måske fortælle mig lidt om klientellet.
Er der nogen maharajaer, rige enkeherremænd?
Det er ikke klubbens politik at afsløre detaljer om vores medlemmer, frue.
Godmorgen, Deres Excellence.
En meget fin morgen.
Hvor melder jeg mig til?
Indmeldingsgebyret er 120.000 rupier...
og derefter koster det 15.000 rupier om måneden.
Kan jeg mon få en lille rabat pga. min status?
Status, frue?
Ja. Jeg havde håbet ikke at vække opmærksomhed...
men jeg er medlem af kongefamilien.
- Hvilket medlem, frue? - Jeg er prinsesse Margaret.
Det er så absolut en ære at møde Dem, frue.
Og må jeg sige, at De ser vældig godt ud...
særligt når man tænker på, at De døde for ni år siden.
Deres sande navn, frue, og 120.000 rupier.
De ved, hvor han tager hen.
De ved det, men vil ikke fortælle mig det.
Jeg kan få chokoladekiks herud. Jeg ved hvordan.
Så mange, De ønsker.
Lys eller almindelig.
Rigsarkivet.
Min mor vil ikke have, at vi gifter os.
- Hun har ikke mødt mig endnu. - Hun behøver ikke møde dig.
Hun ved, du ikke er fra Delhi...
at du er fra en familie uden penge, og at du arbejder i et telefoncenter.
Du hører til det moderne Indien, som hun ikke kan byde velkommen.
- Så må du fortælle hende, hvad du vil. - Jeg prøver.
Prøv hårdere.
Elsker du mig, Sonny?
Mine følelser for dig kan ikke reduceres til ét ord.
Det er et godt ord. Folk kan lide at høre det.
Det bliver nemmere at tale med min mor, når hotellet får succes.
Hvad hvis det ikke får det?
Alting ender godt.
Hvis ikke alt er godt, så er det ikke slut endnu.
- Sonny! - Det får succes.
Det er det nødt til.
Fordi du så kan gå imod din familie?
Fordi jeg så kan gå ved siden af dig.
Er alt i orden, tante?
Ja. Jeg skal til at holde mit livs første, offentlige tale.
Forestil dig, at de er nøgne.
Hvad?
Sådan undgår man at være bange, når man taler offentligt.
Man forestiller sig, at folk er nøgne.
Det er jeg bange for, jeg holdt op med for mange år siden.
Lad os se.
Du fredsens.
Undskyld mig. Kommer der nogen rige, enlige mænd i aften?
Der er en.
Du kan måske placere mig ved siden af ham.
Denne vej, frue.
Hans højhed, Prins Michael af Kent.
Den tager jeg tilbage. Mange tak.
- Klar? - Ja.
- Ring til mig. - Ring til dig-
Som man gør. Ring til mit nummer.
- Den ringer. - Hallo.
Godmorgen, frue. Hvordan har De det i dag?
Åh, nej. Den går ikke. Det er alt for sygeplejeragtigt.
Jeg har det, som lå jeg på mit dødsleje.
Må jeg bruge blot et par minutter af Deres tid-
Hvor lang tid vil De reelt bruge?
- Tolv minutter. - Så har du allerede løjet for mig.
Nej, jeg kan ikke tale med Dem. Jeg ser tv.
Hvorfor skal hun bruge 12 minutter?
Vi tror, at jo længere tid vi har kunderne i røret...
desto mere modtagelige er de over for vores meddelelse.
Det er mit yndlingsprogram.
Ja, men hvis De nu hører om vores special-
Nej, tal ikke som en robot. Tal bare til mig.
Du har hørt, at jeg ser tv.
Hvad ser De?
Et vidunderligt program, hvor en fyr taler med et panel af unge kvinder...
hvis kærester alle har været i seng med deres mødre.
Pigernes mødre, mener jeg, ikke-
Selvom-
Nå, men nu er drengene kommet, og de slås alle sammen.
Det lyder fantastisk. Læg på nu.
- Jeg hedder Sunaina. - Godt. Det er meget fint.
Evelyn.
Må jeg fortælle dig om vores specialtilbud?
Det er stadig for tidligt. Jeg vil jo gerne snakke.
Ser du tv sammen med din mand?
Nej, han er død.
Måske du-
Jeg har faktisk oplevet den her samtale.
For ikke længe siden talte jeg med én, der var så bundet af manuskriptet...
eller salgsforlægget...
at hun talte helt uden spor af menneskelighed.
Som om hun ikke havde fattet...
at jeg var ved at falde fra hinanden i den anden ende af røret.
Du må savne ham meget.
Sympati er fint nok. Men vær mere optimistisk.
Men nogle gange, når én dør lukkes-
Så er resten af dem også lukkede.
Nej, du har ret. Selvfølgelig. Det er en ny begyndelse.
Hvad er det så, du vil tale med mig om?
- Sådan. - Tre minutter?
Jeg har enten sparet dig ni, eller også har jeg talt mig fra et job.
Jeg synes stadig, du ødelægger mit image.
Hold da op. Du har intet image at ødelægge.
Damen ved baren bliver ved med at stirre på mig.
Som man gør på et museum.
Hvorfor gør du nar?
Jeg vil bare føle mig ung igen.
Føle et behov som mit eget, om så kun for en enkelt nat.
En vidunderlig nat.
Du ved garanteret også, hvordan det føles.
Vent her et øjeblik, og kom så hen til mig.
Afvist igen.
For mange år siden...
gav den mand derovre mig mit livs mest fantastiske nat.
At beskrive hans evner i soveværelset som teknik ville-
- Er de drinks ikke klar endnu? - Tålmodighed er tæmmet lidenskab.
- Jeg hedder Madge. - Carol.
- Og det her er Norman. - Godaften.
Carol. Som i "Christmas".
- Ja, nok. - Alle tiders.
Hvad bringer dig til Jaipur, Carol?
Ja, Carol. Hvad bringer dig til Jaipur?
Jeg har faktisk boet her hele livet. Min far var i udenrigstjenesten.
- Du er i god form. - Hvad for noget?
Du godeste.
Det ser ud, som om du holder dig i god fysisk form.
Ja, jeg meldte mig ind i et træningscenter sidste år.
Det kostede en formue, og jeg kom ikke i bedre form.
Man skal åbenbart derhen.
Hvad laver du så, Norman?
- Mig? - Ja.
- Norman er i forretningsverdenen. - Tja, jeg- ja.
- Hvilken slags forretning? - Fortæl du det.
Import-eksport.
Selvom nu om stunder er det mere "eks" end "im."
- Hvis du ved, hvad jeg mener. - Nej, det gør jeg vist ikke.
Jeg må have lidt vand i hovedet.
Måtte jeg drukne i det.
- Nå. Det var hyggeligt at snakke. - Nej, det var det ikke.
Nej, det var det ikke. Men jeg er virkelig nødt til at smutte.
Hør, Carol, Carol.
Kan vi droppe skuespillet?
Starte forfra?
Jeg er ikke charmerende. Jeg er ikke hurtig i replikken. Og-
Jeg hedder Norman, og jeg er ensom.
Jeg hedder Carol. Det er jeg også.
Hej.
Dag 22.
Som Darwins finker vænner vi os langsomt til vores nye omgivelser.
Og når man tilpasser sig...
så er der så mange rigdomme at finde.
Ingen fortid kommer tilbage ved, at man længes efter den.
Kun en nutid, der opbygges og skaber sig selv, mens fortiden fortrækker sig.
Jeg lukkede ikke et øje i nat. Hanen dryppede konstant.
Jeg talte med unge Wasim om det.
- Hvad sagde han? - Aner det ikke. Det var på Hindi.
- Jeg tænkte, jeg selv ville ordne det. - Dig? Hvornår?
Det kan vel lige så godt være nu.
Hvad er det her? Hvor er vi?
Janta-kolonien, Kachchi Basti.
Hvad er der sket med min sædvanlige rute?
Anokhi har inviteret Dem til sit hjem.
Hvem er Anokhi?
Hende, der kommer med Deres mad.
De skal møde hendes familie.
Hvornår kan jeg gå igen?
Hun vil takke Dem for Deres venlighed.
Jeg har ikke været venlig.
De er den eneste, der hilser på hende.
Jeg spiser ikke det der.
Det vil fornærme hende dybt, hvis De ikke gør det.
Det er godt.
Kom væk derfra! De små røvere! Væk med jer!
Op med dig! Få dem væk derfra!
Jeg vidste ikke, at de legede.
Undskyld.
Det er jeg ked af.
Undskyld.
Hvad koster det her?
Et tusind rupier.
- Tak. - Nej, nej.
Tilgiv mig. Tilgiv mig.
Det er ikke sådan, det fungerer.
Undskyld, jeg blander mig.
De skal ikke spørge, hvor meget han vil have. Sig, hvad De vil betale.
Hun giver dig 200.
Absolut ikke mere, sidste bud.
- Et tusind rupier. - En skam.
- Gå. Gå væk nu. - Men-
Jeg ved, hvad jeg gør.
Men jeg ville faktisk meget gerne købe det.
Han kommer efter os.
- Tror du? - Absolut.
Det er sådan, spillet er. Bliv ved med at gå.
Han er meget cool, men han skal nok komme.
Han er meget, meget... cool.
850, 900, 950, 1.000.
- Tak. - Selv tak.
De får ham næste gang.
Hvorfor går De rundt med en vandhane?
Altså, jeg tror, og nu jeg jo ikke ekspert...
at møtrikken har arbejdet sig løs fra spindlen...
så den skal strammes og forsegles.
Pakningen er eroderet.
Ja. Ja, så. Det kunne også være det.
- Kan De lave det? - Ikke billigt.
Ikke billigt. Helt sikkert meget dyrt.
Jeg tog en tuk-tuk forleden.
Den tog ikke den normale vej tilbage til hotellet.
Chaufføren ville køre mig til et andet hotel...
som han var sikker på, jeg ville foretrække.
Man vil jo selvfølgelig gerne tro, at han ville mig det bedste...
og at det ikke var hans svogers.
Man vil gerne stole på andre, ikke sandt?
Men man ved jo aldrig.
Jeg mødte min mand den dag, tivoli kom til byen.
Min veninde og jeg tog en tur på karrusellen.
Hendes hest var i orden, men da den gik i gang...
kunne jeg mærke min vakle, som om den ville falde sammen.
Og så pludselig følte jeg disse arme omkring mig...
og en stemme i mit øre sagde "Stol på mig," og det gjorde jeg.
Uden tøven til den dag, han døde.
Hvor vidunderligt.
Lejligheden blev solgt i sidste uge.
Jeg måtte sælge den for at betale Hughs gæld.
Jeg var nødt til at tage arbejde her, hvilket jeg faktisk elsker.
For selv med Sonnys priser kunne det ikke løbe rundt ellers.
Ikke efter det, der skete med vores opsparing.
Så nej, du har ret.
Man ved aldrig.
Af sted med dig, så. Undskyld mig.
Af sted. Gå hjem! Gå så!
Jeg har allerede udfyldt formularen. De har fået den mange gange.
Der er en proces.
De har en forespørgsel, og for hver skal der udfyldes en formular.
Men det er den samme forespørgsel hver dag.
Og derfor den samme formular, De skal udfylde.
Mrs. Ainslie.
Hvordan kan De holde det her land ud?
Hvad ser De, som jeg ikke ser?
Lyset, farverne.
Smilene.
Den måde, hvorpå folk anser livet for et privilegium, og ikke en ret.
Det lærer mig noget.
Er mælken pasteuriseret?
Ja. Meget "posturiseret."
Men det er ikke sandt, vel? Du lyver for mig nu, fordi-
Nej, nej. Det er i orden. Tak.
Det var en behagelig overraskelse at se Dem gå rundt.
- Var det? - Ja. Det er fremskridt, tror jeg.
Jeg skulle i banken.
I banken.
Ikke at jeg tror, noget har forandret sig...
men vores datter, Laura, hun lovede...
og jeg prøver at forblive optimistisk.
Ellers-
Jeg skulle faktisk ikke i banken. Jeg ledte efter Dem.
Jeg tror faktisk, jeg har ledt efter Dem længe.
- Mrs. Ainslie. - Jean.
Jeg er bøsse.
Som i...
gevær?
Ja, naturligvis. Jeg forstår.
Tak.
For hvad?
For at afværge min fuldkomne ydmygelse.
Som sagt driver dette land mig til vanvid.
Skal vi gå?
Kom der noget?
lkke endnu.
Hvad med nu?
Et øjeblik.
- Du store! - Hvad?
Hør.
Og nu-
Ingen dryp!
Ingen dryp! Heroppe.
Undskyld. Ved ikke, hvor det kom fra. Jeg har aldrig gjort det før.
- Mrs. Ainslie. - Kæreste.
Hvordan har De det? Har De haft en god dag?
Lad mig fortælle dig om vores. Din mand gennem mange år...
som altid har haft ti tommelfingre, har endelig-
- Vi må væk herfra. - Hvad sagde du?
Jeg kan ikke blive her et øjeblik længere.
- Hvorfor ikke? - Undskyld mig.
Vælg en grund. Vælg ti. Klimaet, elendigheden.
Fattigdommen.
Hele denne rejse er en grotesk fantasi.
- Det er på tide at vende hjem. - Hvem betaler for billetterne?
Se os lige. En gruppe selvbedragende gamle fossiler...
der tripper rundt, som om vi holder sabbatår, og ydmyger os selv.
Ikke os. Vi kan ikke betale.
Og jeg kan ikke se dig spørge vores venner derhjemme.
Vi må bare indse sandheden. Vi er gamle. Over sidste salgsdato.
Det er den rene sandhed. Sagens rå, upolerede faktum.
Det eneste, vi dur til er en skide beige bungalow.
Med en dum panikknap i... det dumme hjørne.
Vi må bare få det bedste ud af det, skat.
Jeg tror virkelig, det ville være bedst.
Ja så!
Hvis jeg vil høre din mening, skal du nok få den.
Kom nu. Svar.
Svar. Svar.
Så siger jeg tak for Deres opringning.
Jeg ringer tilbage, når jeg har talt med min chef.
Sunaina, jeg må se dig. Jeg er nødt til det.
Hvis jeg ikke kan holde dig i mine arme i nat, så bliver jeg vanvittig.
Jeg længes efter dig. Jeg brænder efter dig.
Jeg tror, det er min søster, du brænder efter, Sonny-boy.
Tak, Jay. Tak.
Hej.
Privat linje, Sunaina. Siger de ord dig noget?
Han tog telefonen. Hvad kunne jeg gøre?
Jeg savner dig.
Jeg savner dig hvert øjeblik. Kom og mød mig. I aften.
Jeg kan ikke i aften.
Det er vores forældres sølvbryllup. Sig det til din mor.
Kom bagefter. Kom sent.
Så sover du.
- Nej, jeg venter. - Du sover.
Men jeg kan vække dig på den specielle måde.
- Sniger du dig ind? - Jeg skammer mig ikke.
Nej, det gør jeg heller ikke. Absolut ikke.
Der er ingen skam. Du behøver ikke komme snigende.
Men hvis du kunne være meget stille og ikke lade nogen se...
så ville det ikke gøre noget.
Sunaina?
Jeg ville sige noget dig til dig.
Vil du sige til hende, at jeg var glad for at komme?
Glad for, at hun inviterede mig.
Glad for at møde hendes familie- hendes bedstemor og børn.
Hun spørger, om du har børn.
Nej, jeg passede andres.
Bare for én familie.
Jeg var hos dem i årevis.
Jeg styrede huset. Styrede regnskabet, gjorde det hele.
Passede dem, som var de mine egne.
En dag besluttede de, at jeg havde brug for hjælp.
Jeg var taknemmelig.
De fik fat i den her unge kvinde.
Jeg prøvede at lære hende det.
Ikke bare regnskabet.
Hvordan man gør baconen sprød, som herren foretrak det.
Og hvordan den lille holdt af at få sit hår børstet.
Bare de små ting...
som man kun ved, hvis man virkelig bryder sig om dem.
Jeg må have gjort det godt.
For de sagde, de ikke længere kunne bruge mig.
De takkede mig for min tjeneste...
som om det var alt, hvad det var.
Jeg fandt langt om længe en lejlighed.
Problemet var at finde noget at gøre med al den tid, jeg havde.
For lejligheden- Den er så lille, at den er pletfri på en halv time.
Og hvad skal jeg så lave?
Resten af dagen?
- Vil du give hende dem her? - Naturligvis.
HAR DU MISTET VIGØREN?
John Smith.
Mr. John Smith.
Det er rigtigt. Mig.
Denne vej.
Hallo? Hotel Morgenfrue.
Er det nu?
Det er nu.
Er De ikke bekymret over faren ved sex i Deres alder?
Hvis hun dør, så dør hun.
Fremskridt! Fremskridt! Mrs. Donnelly! Mrs. Hardcastle!
Hjulet drejer så afgørende i vores favør!
Mr. Dashwood, alle sammen, store nyheder!
- Hvad er der, Sonny? - De virker. De virker!
Det er sandelig gode nyheder. Hvad virker?
Telefonerne på Hotel Morgenfrue. Jeg må sige det til alle.
- Jeg må sige det til min mor! - Tillykke.
Mr. Dashwood, vent. Der er en opringning til Dem.
De kan umuligt finde noget på det kontor.
De har nok bare valgt en tilfældig adresse...
bare så jeg holder op med at være på nakken af dem.
Det har de garanteret.
Det er ikke noget.
Tror du vel, det er noget?
Jeg synes, du bare skulle banke på og se.
Undskyld, jeg forstyrrer.
Jeg hedder Graham Dashwood.
Og for mange år siden-
Jeg ved, hvem De er.
Jeg beklager. Jeg ved ikke, hvem De er.
Jeg er Gaurika, Manojs kone.
Jeg er glad for at møde Dem.
Hvis De ville- Hvis De bare vil sige til ham, at jeg kom forbi.
Det ville jeg sætte pris på.
- Hvad tænkte hun mon? - Hvabehar?
Hans kone. Manojs kone.
Hun vidste, hvem Graham var. Har han fortalt hende det?
- Tror De, vi finder ud af det i morgen? - Ikke mig.
Jeg er på vej til Badi Mahal-paladset. Jeg glæder mig meget.
- Jeg har læst alt om det. - Fortæl mig om det.
Ja, hvis jeg kunne huske det-
Kom endelig. God mad. Romantisk musik. Kom.
Vi har allerede spist. Ellers tak.
Kom nu endelig.
En fræk aftale ved midnat, hvor forrygende.
Undskyld. Det må De virkelig undskylde.
Jeg ved ikke, hvad De hedder, men jeg beklager dybt.
Det skal De da ikke. Det er mere, end jeg har fået i ugevis.
- Hvis De nu bare- - Bare rolig, mrs. Hardcastle!
Jeg kan forklare alting.
Du godeste, du er nøgen?
Mrs. Hardcastle, jeg må undskylde med den dybeste ærlighed.
Hvordan kunne du glemme at sige, du ikke var på dit værelse?
Ja, til dig må jeg også undskylde. Gå nu. Ud med dig.
Hvad foregår der her? Hvem skreg?
Nej, nej, nej.
Det er et respektabelt hotel, ikke et bordel.
Du der, tag dine ting og forsvind. Forsvind.
Mrs. Hardcastle, jeg havde forventet mere af Dem.
Det her er faktisk præcis, hvad jeg forventede mig. Ikke desto mindre-
Mrs. Kapoor, jeg er Sunaina.
Da jeg ikke vil betale for dine ydelser...
har dit navn ingen interesse.
Hvordan kender du mit?
Fordi det er min Sunaina.
Det er pigen, som du beskrev som ikke for moderne?
Det er ved at blive interessant.
Mummyji, misforstå nu ikke.
Sunaina var her ikke for at være sammen med mrs. Hardcastle.
Hun var her for at gå i seng med mig.
Er det sådan en kvinde, du er?
Okay. Hver sin smag.
Men sig aldrig, at du er en passende kone for min søn.
Tag nu bare dine ting og forsvind.
Sunaina?
Hvordan gik det?
Jeg har set toppen af bjerget.
Og det er godt.
Jeg besøgte én i går.
En mand, jeg ikke har set i årevis.
En mand, jeg har elsket hele livet.
En mand?
Ja.
Fortsæt.
Jeg vidste ikke, hvordan han havde haft det i mellemtiden.
Jeg ville ikke gætte...
for jeg havde bragt ham og hans familie i vanære...
og jeg forestillede mig, at han hadede mig.
Men vi talte hele natten.
Ja, han har været lykkelig.
Han har haft et fredfyldt liv, og...
han har aldrig glemt mig.
Det var, hvad han sagde.
I al den tid troede jeg, jeg havde dømt ham til et liv i skam.
Men det var mig, der var i fængsel.
Men ikke længere.
Toppen af bjerget.
Hvordan var natten?
Ret speciel.
Du er tilbage igen.
Det har været en bemærkelsesværdig nat på alle måder.
Fortæl først dine nyheder.
Fortæl først dine nyheder, og s-
Dag 45.
Det var naturligvis uundgåeligt.
Hvis man samler nok gamle mennesker på ét sted...
så går der ikke længe, før én af dem ryger.
Graham døde af en hjertelidelse, han har haft i mange år.
Så han vidste, før han tog af sted at han aldrig ville komme tilbage.
Han ville dø i Indien.
Det skulle vi bare ikke vide.
Han holdt sit løfte om at tage mig med til Udaipur.
Manoj ville give ham en Hindu-begravelse der, ved søen.
Ved det sted, de havde været sammen.
Ikke et helligt sted.
Selv om det måske var det for dem.
Det tager lang tid for en krop at blive opslugt.
Mange timer for de sørgende at huske deres døde.
Ilden skal tændes ved solopgang...
og ved solnedgang må der kun være aske tilbage.
Er det vores ven, vi sørger over...
hvis liv vi kendte så lidt til?
Eller er det vores eget tab, vi begræder?
Har vi rejst langt nok til, at vi kan lade vores egne tårer falde?
Når nogen dør, tænker man over sit eget liv.
Og jeg vil ikke blive ældre.
Jeg vil ikke ses ned på.
Blive marginaliseret og ignoreret af samfundet.
Jeg vil ikke være den første, de lader gå fra flyet i et gidseldrama.
Hallo.
Jeg undrede mig over, hvor De var. Vi får en drink oppe på taget.
Jeg tog ud for at se Gaurika, Manojs kone.
Hvorfor?
Jeg ville spørge, hvor meget hun vidste.
Svaret er, at hun vidste det hele.
At han elskede en anden mand, at han altid ville gøre det.
Han fortalte hende det, da ægteskabet blev arrangeret.
De havde slet ingen hemmeligheder for hinanden.
Det er det rigtige, ikke?
Det må være det rigtige.
Det fik mig til at indse, hvor jeg har svigtet Hugh.
Hvad nytte er et ægteskab, når man intet deler?
Mrs. Greenslade.
Må jeg få min mand tilbage nu?
Douglas?
- Tilgiv mig. - Undskyld. Undskyld.
- Tilgiv mig. - Undskyld.
Hun var ked af det.
Spar mig for din forklaring. Tror du, jeg er jaloux?
Hvorfor skulle du ellers ydmyge mig og Evelyn?
Du klarer vist fint at ydmyge dig selv.
Kan du forestille dig, hvor ubehageligt det er for alle...
at se dig sukke efter den smiskende eks-husmor med de plirrende øjne...
og udnytte hendes ensomhed?
Kan du høre dig selv? Kan du?
Aner du overhovedet, hvilken frygtelig person, du er blevet?
Du spreder kun endeløs negativitet.
Du nægter at se nogen form for lys og glæde...
selv når det stirrer dig i ansigtet.
Og et desperat behov for at kvæle ethvert tegn på lykke i mig og andre.
Utroligt, at jeg ikke er til fals for ethvert venligt ord eller gestus...
jeg møder, men det er jeg ikke!
Ud fra en idé om udtørret loyalitet og respekt.
Hvilket jeg sgu aldrig får fra dig.
Jeg tjekkede min mail.
Der er en fra Laura.
Har du det godt?
Jeg skal bare have et glas vand.
Det var en gin og tonic.
Det ved jeg nu.
Hvad er der sket?
Godaften, Ainslies.
Hvordan har I det?
Vi har det særlig godt. Douglas, fortæl dem vores nyheder.
Vi tager hjem.
Så nu beder jeg dig åbne for pengekassen, mr. Maruthi...
og gøre det hurtigt.
Så fase 2 af udbygningen af...
Det bedste eksotiske Hotel Morgenfrue kan begynde med det samme.
Mrs. Donnelly, mener jeg.
Hvis du venligst vil følge mig til første etage-
- Hvordan står det til på hotellet? - Mr. Maruthi.
Det går bedre. Det bliver bedre.
Ser du? Dyb tilfredsstillelse.
Sådan er det uundgåelige resultat af et langt ophold på Hotel Morgenfrue.
- Hvad laver de mænd der? - De arbejder for mig, mr. Maruthi.
For at skabe et hjem for ældre, der er så vidunderligt...
at de simpelthen nægter at dø.
Stirrer døden i øjnene og siger-
Hvad laver de mænd?
Mummyji, hvad sker der her?
Sonny, jeg har talt med dine brødre. De har besluttet at sælge hotellet.
De er her for at vurdere bygningen.
De vurderer jorden. De er ligeglade med bygningen.
De vil rive den ned.
De kunne ikke vente en måned på at den vælter af sig selv, vel?
Du gør grin, Mummyji, men jeg ved, du ikke ler indeni.
Du vil ikke se denne drøm ødelagt. Send dem væk.
Nej, beta, det er for sent.
Mummyji, hvis du vil se disse tal-
Jeg behøver ikke se dem. Jeg ved, de ikke stemmer.
Der er stadig tid til at vende udviklingen.
- Med et lille tilskud- - Hvem vil tiltro dig penge?
Du, som ikke engang kan styre en chai-biks? Lige som din far.
Minder jeg dig så meget om ham?
- Er det derfor, du er ond ved mig? - Synes du, jeg er ond?
Du elskede min far, og han elskede dette hotel.
Vil du ende som en ødelagt mand ligesom ham?
Sig nu bare farvel til alt dette, og kom tilbage til Delhi med mig.
Dit liv bliver meget lettere.
Nej. Ikke lettere, Mummyji. Mindre.
Mrs. Donnelly.
Kan jeg hjælpe Dem?
Måske.
Kan De bruge en computer?
Mrs. Ainslie sagde, hun vidste hvor jeg kan få noget, jeg har brug for.
Nogle kiks.
Hun sagde, jeg kunne finde dem på "Oline"?
Held og lykke.
Det hele er faktisk fantastisk spændende.
Ikke bare at gå ombord på flyet, men at gå ombord og til venstre.
- Til venstre? - Første klasse.
Og være hjemme i tide til vores 40-års bryllupsdag.
Vi har ikke helt besluttet, hvordan begivenheden skal fejres.
Måske med et minuts stilhed.
- Nå, mr. Maruthi- - Mrs. Donnelly, hør nu.
Kald mig Bhanuprakash.
For lille. Én stor er nok til os alle.
Jeg tror faktisk, jeg går.
De er vist ved at gøre klar til en festival.
Én af os skulle måske holde Dem med selskab?
- Jeg går gerne sammen med Dem. - Nej, det er i orden.
Jeg er så glad for jeres datters succes, og at det er gået så godt.
Tak.
RESERVATIONER
Skat? Skat.
Det er mig.
Jeg ville bare høre din stemme.
Åh, nej. Nej, undskyld. Jeg tænkte slet ikke på tiden.
Hvordan går det? Og Polly? Hvordan har drengene det?
Godt. Godt. Jeg er glad for, du har læst den.
Ja. Ja, jeg har fået et par ganske gode venner.
Nej, jeg har det fint. Det har jeg da. Helt fint.
Så er det tid, dame.
Det er ved at være slut med pengene, så-
Så jeg ringer en anden gang.
Okay. Farvel, kæreste. Jeg ringer igen snart. Farvel.
Sonny.
Sonny!
Mrs. Greenslade, hvor er de andre?
De er på vej tilbage til hotellet. Hvad er der galt?
Jeg ville advare Dem om nogle vigtige forandringer, der er ved at ske.
De er absolut alle, uden tvivl meget positive.
Hvad snakker du om?
Jeg kan med glæde meddele, at Hotel Morgenfrue lukker.
Og dets beboere vender glade hjem til deres eget land.
Hvad?
Vær blot rolig i den viden, at jeres hjemrejse...
er arrangeret og betalt for af hotellet.
Rejsen hertil var arrangeret og betalt af hotellet, og se hvordan det gik.
Jeg vil hellere gå tilbage til England.
Jeg vil helst slet ikke tilbage.
Tilbage til hvor?
Og for mig er nyhederne endnu bedre.
Jeg skal flytte til Delhi og bo hos min mor.
Derudover skal jeg giftes med en højst egnet person efter hendes valg...
som jeg ser frem til at møde, før vi skal være sammen resten af livet.
- Havde du ikke en kæreste? - Hun er ikke min kæreste længere.
Det er en katastrofe.
Nej. Så må vi håndtere den som en triumf, frue.
Er det ikke, hvad jeres mr. Kipling siger?
Selvom, naturligvis, vi har et problem her...
for jeg, Sunil Indrajit Kapoor, har aldrig haft en triumf.
Så jeg ved ikke, hvordan man håndterer dem.
Nej, jeg har kun haft en konstant række katastrofer...
afbrudt af tilfældige katastrofer i en endeløs strøm af total-
Sonny, elsker du Sunaina?
- Dybest muligt. - Har du sagt det til hende?
Det er fordi, jeg elsker hende, at jeg ikke må sige det.
Hun kan gøre det meget bedre end mig, frue.
Kvinder elsker at høre sådan noget. Et stærkt elskovsmiddel.
- Er det virkelig? - Nej, selvfølgelig ikke.
Find hende med det samme, før hun tror dig, og du mister hende for evigt.
Du kan få alt, hvad du vil, Sonny.
Du skal bare holde op med at vente til nogen siger, du har fortjent det.
- Du godeste. - Eller bliv ved at svigte dig selv og-
Mrs. Greenslade, hold op med at bore.
De har fundet olie, frue!
Jeg bad ham komme og bo hos mig.
Er det mon klogt? Jeg ved ikke, om han er renlig.
Du synes, det er for tidligt.
- Det er lige meget hvad jeg synes. - Det er for tidligt.
I vores alder har vi ikke den luksus at tage os god tid...
og det er enten det, eller også tager han hjem og-
Jeg ønsker jer alt godt.
Har du ikke mødt nogen?
Jeg er single af valg.
Bare ikke mit valg.
Jeg tror faktisk, det er slut.
For mig. Med mænd.
Og hvis dét er væk...
så ved jeg ikke helt, hvad der er tilbage.
Vidste du, at Norman tog piller med, den første nat han blev hos mig?
Det virkede åbenbart.
De faldt ud af hans lomme, og jeg ville ikke have det sådan.
Så jeg byttede dem ud.
Han kørte hele natten på to panodiler.
Det er aldrig slut.
Sørger du for, at den lille taske er omme bagi sammen med mig?
Omme bag i? Bag i. Forstår du?
Undskyld mig.
Vil du helst undgå ham?
Min pung. Jeg har glemt min pung.
Det er jeg ked af. Det tager blot et øjeblik.
Hun er ikke tilbage endnu.
Okay.
Så kunne du måske fortælle hende, at jeg sagde...
farvel.
Falsk alarm. Jeg havde den hele tiden.
Lad os komme af sted.
Mens jeg har Dem, må jeg så fortælle om vores specialtilbud?
Det er et godt tidspunkt nu til at overveje at udnytte-
Jeg må tale med dig
vores nye og forbedrede system.
Sunaina!
Hov, hvad sker der?
Sonny?
Jeg må se Sunaina.
Hun er på arbejde. Når hun har fri, vil hun ikke se dig.
Jay.
Du er den søn, min mor ville ønske, jeg var.
En intelligent mand med et godt hoved for forretninger.
Du ser tingene, som de er, og ikke som du ønsker, de var.
Så kom for helvede af vejen!
Eller giv hende en besked.
Sig til hende, hvad jeg skulle have sagt den dag, vi mødtes.
Hvad jeg vil sige til enhver, der spørger, og mange, der ikke gør.
- Selv din mor? - Selv min mor?
- Hans mor. - Din mor.
Jeg vil sige det til alle landets mødre.
- Hvad vil du sige til dem? - Hvad vil du sige til dem?
Det eneste, der betyder noget i verden.
At jeg elsker dig og altid vil gøre det.
Og med "dig" mener jeg Sunaina, Jay, ikke dig.
Selv om, hvis du bliver min svoger, håber jeg, vi kan blive bedre venner.
Hvorfor siger han det først nu?
Du spørger ham.
Hvorfor siger du det først nu?
Fordi, Sunaina...
mit livs kærlighed, jeg vil ikke længere tro, at jeg ikke er værdig.
For kun ved at elske dig, som du fortjener, bliver jeg det.
Sjovt, de kalder det myldretiden, når intet bevæger sig.
Ja, det er jo ikke så... sjovt.
- Hvor tror I, I skal hen? - Det må De nok spørge om.
Vi flytter sammen, mrs. D.
- Allerede? - Den har vi hørt før.
Hotellet lukker, mrs. Donnelly.
Det behøver det ikke.
Jeg har kigget på regnskabet.
Må jeg?
Mummyji.
Mummyji, kan du huske, hvad min far plejede at sige?
At intet sker, med mindre vi drømmer først.
Og jeg har drømt, Mummyji, og som ham har jeg fejlet.
Hotel Morgenfrue ligger snart i ruiner, og det kan jeg godt leve med.
Men det eneste, jeg ikke vil er at leve uden denne pige.
Det er Sunaina Shantanu Palawar.
Kvinden jeg elsker og vil giftes med.
Det er mig en glæde at møde Dem, mrs. Kapoor.
Nej, Sonny. Jeg forbyder det.
Jeg forbyder denne forbindelse.
Helt og fuldstændigt. Hører du mig?
Det kan ikke ske.
Hvad siger han?
Han siger, han har været hos familien så længe, han kan huske.
Og han kan huske et andet skænderi.
Mellem to unge og deres forældre.
Og han husker det øjeblik, hvor den unge mand...
sagde sin mor imod-
Og sagde...
"Ja, jeg vil giftes med denne kvinde."
"Ja, hun kommer fra en anden baggrund..."
"men hun er klog, og hun er smuk..."
"og jeg elsker hende."
Jeg ved ikke, hvem han taler om.
Sunaina, jeg har måske ikke ret til at dømme...
men jeg har en mors ret til at bekymre mig.
Pas på min yndlingssøn.
Undskyld. Jeg forstår ikke helt. Kan jeg blive eller ej?
- Det afhænger af regnskabet. - Regnskabet?
Det viser sig, at den oprindelige plan for hotellet var god.
Den virker. Bare ikke i hænderne på en sindssyg.
Jeg vidste, det var en god plan.
Det, stedet har brug for, er penge.
Og gæster, herunder dem, der allerede er her.
Desværre har min investor, mr. Maruthi, besluttet at...
selv om han har stor beundring for mine bestræbelser-
- Han har skiftet mening. - Har De talt med ham?
Så længe, der er en med forstand til at hjælpe direktøren.
Nej. Direktøren har ikke brug for hjælp, frue.
Sonny.
Direktøren har brug for lidt hjælp.
Vil I så blive?
- Det vil jeg gerne. - I hytten på taget?
Vi har et dobbeltværelse, badeværelse en suite og en dør, der virker.
Mr. Dashwood, har, som De ved, forladt os for nylig.
Mrs. Hardcastle, du bliver.
- Alene? - Jeg ved, du ikke er i form, kære.
Mangler måske lidt selvtillid.
Men du er en fuldblods. Du kommer igen.
Hvad med Dem, mrs. Greenslade?
Hvad med mig, mrs. Donnelly?
Vi har ikke talt meget sammen, De og jeg.
Mit tab, kan jeg se.
Vil De blive?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal.
Intet her er blevet helt, som jeg havde forventet.
Det er der ikke meget, der gør.
Men nogle gange sker der noget godt i stedet.
Skal De ikke på arbejde i morgen?
Jo.
Hvis I vil have mig undskyldt.
Hvis jeg kan stå på egne ben, så kan I også.
Hvem er den nye vicedirektør?
Mr. Maruthi havde mig i tankerne.
Vil De søge jobbet?
En stol, tak.
Det er motion nok for i dag.
Kontoret.
Tag det nu roligt.
Det er fuldstændig latterligt.
Vi kunne stå her i timevis. Vi kan ikke komme herfra.
- Måske kan vi. - Dig!
Kan du køre os til lufthavnen?
Jeg er ked af det. Det er langt. Trætte ben. Ikke muligt.
Jeg giver dig alt, hvad jeg har.
Okay, sæt jer ind, kom så.
Vil du tage vores bagage ud?
Kom nu, Douglas. Kom nu, Douglas, kom.
- Nej, kan ikke tage folk og bagage. - Hvad?
Det er umuligt. To personer, ingen bagage. En person og bagage.
Hvad nu, hvis jeg giver dig noget andet? Mit ur.
Ja, da. Tak. Men stadig ikke muligt, frue.
Lad os tage tilbage til hotellet, så rejser vi i morgen.
Nej.
Han kan ikke gøre det. Du hørte ham.
- Han kan tage én person og bagage. - Ja, men-
Kunne skæbnen finde en bedre måde at fortælle os det, vi skal høre?
- Og hvad er der? - At det er slut.
At det har været slut i lang, lang, tid.
Det er ikke tiden for den snak. Lad os vente, til vi kommer hjem.
Jeg er nødt til at tage af sted, Douglas.
Jeg lader dig ikke gøre det.
Nej. Du vil komme efter mig.
Jagte mig til lufthavnen. Sige, at alt er i orden.
Men lad være.
For sandheden er-
Sandheden er, at vi begge fortjener mere, end vi havde.
Og det er kun pga. din...
venlighed og din-
din loyalitet, at du ikke vil indrømme det.
Jeg skal nok klare mig.
Jeg drejer til venstre.
Farvel, Douglas.
Dag 51.
Den eneste rigtige forsømmelse er at undlade at prøve.
Målet for succes er, hvordan vi håndterer skuffelser.
Som vi jo skal.
Vi kom hertil, og vi prøvede.
Alle på forskellig vis.
Kan man bebrejde os følelsen af, at vi er for gamle til at ændre os?
For bange for skuffelsen til at starte på ny?
Vi står op om morgenen.
Vi gør vores bedste.
Intet andet betyder noget.
- Du er her stadig. - Jeg nåede ikke flyet.
- Hvad med Jean? - Hun nåede det.
Jeg havde faktisk en ret interessant nat.
Jeg mødte samme taxachauffør, men jeg lod ham køre mig til broderens hotel.
Hvilket ikke rigtig var et hotel, men mere et-
et bordel, vel.
De gav mig en pibe og sagde, det var æbletobak.
Men det er ikke, hvad de kaldte det, da jeg var studerende.
Så jeg bød dem farvel og tog af sted.
Jeg havde brug for tid til... at tænke.
Den her by om natten er noget særligt.
Jeg tror måske, æbletobakken hjalp.
- Jeg kommer for sent på arbejde. - Nå, ja.
Hvornår har De fri?
Jeg er hjemme kl. 17.
- Tetid. - Ja.
- Hvordan kan De lide den? - Med lidt mælk.
Okay.
Men det er også sandt, at den, som intet risikerer...
heller ikke gør noget, eller har noget.
Vi ved kun om fremtiden, at den vil blive anderledes.
VICEDIREKTØR
Bare en underskrift.
Tak. Nyd opholdet.
Velkommen.
Det er en bygning med megen karakter...
Men det, vi frygter, er måske, at det vil blive det samme.
Så vi må fejre forandringen.
For, som nogen engang sagde, så ender alting godt.
Og hvis ikke alt er godt, så tro mig-
Så er det ikke slut endnu.
Oversættelse: Camilla Kieliger
Danish