Jenta foran meg er min kusine Chloe, som nesten er som en søster.
Det er Vivien, tålmodigheten selv, som alltid har et godt råd på lur.
En trofast venninne som støtter meg uansett hva jeg driver med.
Vi har vært som erteris siden foreldrene våre døde.
I hvert fall inntil nylig.
TO UKER TIDLIGERE
God dag, onkel Dave.
- Mrs. Lopez, hvordan har mannen det? - Han er død.
Jeg mente din nye mann.
- Isabelle? - Lukter ikke cannoliene godt?
- Det er ren kunst. - Mine cannoli kan redde livet ditt.
- Er vi klare til festen? - Ja. Vi mangler kanskje litt vin.
Bare et par flasker. Folk må ikke tro at vi er drukkenbolter.
- Hva venter du på? - Jeg har solgt hele kolleksjonen.
Hele kolleksjonen?
Ja, bortsett fra dette. Det siste er alltid til deg.
Det betyr jo at du endelig har råd til å reise til Europa.
Men jeg venter til alt er på plass.
Bare bestill den turen nå. Dra. Og husk vinen!
I dag skal vi snakke om mat som forbedrer livskvaliteten.
Her er verten fra "Kjøkkenglede", Fernando Mendilibar.
Guy de Maupassant kalte matlaging kjærlighetens alkymi.
Hver mandag skal vi vise hvordan god mat gjør deg lykkelig.
- Takk! - Hvem har forandret manus?
Hvorfor begynner vi med bakt laks på en bunt spinat?
Salat er avslappende. Laks på en bunt spinat er ekkelt.
- Med pistasjsaus. - Enda verre.
Serien heter "Kjøkkenglede", og jeg blir sur.
Spinat er avslappende, og laks har omega-3, som beroliger nervene.
Pistasjsausen stimulerer kretsløpet og gir hjernen et kick, -
- slik at en tulling som deg ikke skader seg.
Greit, Chloe. Du tror du er så smart-
- fordi du bruker store ord som ingen forstår.
Men jeg er stjernen, og uten meg er du ingenting!
- Vi er klare! - Manuset mitt!
Mao, kan du ta kveldsvakten min? Onkel feirer at han blir pensjonist.
Nei.
Jeg kom på laget samme år som Pilone.
Ja, men han brukte ikke plenklipper.
- Unnskyld. - Jeg viet 42 år til klubben.
Jeg passet og stelte gresset, som om det var et persisk teppe.
Og du hadde alltid tid til din sjefete lillesøster.
Jeg kan ikke lese inngraveringen, -
- for jeg ofret synet på hvert eneste gresstrå.
Jeg takker Gud for talentet, og for dine sjenerøse drikkepenger.
Jeg skal avsløre dine innerste hemmeligheter-
-bare ved å berøre skoene dine.
Oi! Semsket! Godt valg, Vivien.
- Gjett hva jeg har i lomma. - I venstre lomme har du en tang.
Ja, nå har jeg det.
Og i høyre lomme, som du siktet til, -
-har du en billett til Europa.
London, Paris, Madrid, Lisboa. Endelig skal jeg på drømmereisen!
- Dette må feires! - Vinen...
Jeg tar med noe til deg.
- Køen til kaka begynner bak meg. - En om gangen, takk.
- Et stykke til vertinnen? - Nei takk.
Tante!
Tante.
Ta godt vare på det mest dyrebare vi har.
Nei, nei...
Laks er rik på omega-3, som sammen med spinaten virker beroligende.
Det er for mye soya i den. Du må bruke sitron og hvitløk.
- Er det fordi jeg ikke tok vakten? - Nei, pga. Maten din. Hallo?
Vi har fem minutter til å anrette. Chloe?
Du må gjøre det selv.
Nei, ikke nå.
GUIDO BEGRAVELSESBYRÅ
Økt glukose i blodet. Sukkeret var synderen.
Hun viet livet til søtsaker, og det ble hennes død.
Dødsårsaken er bittersøt. Nei, det var upassende.
Vis litt hensyn. Isabelle er død.
Lenge leve Isabelle!
Greit. Hun sa alltid at begravelsen hennes skulle bli en fest.
Jeg henter noe å drikke. Vil dere ha noe?
Hvem står for begravelsen? De skal stå for min kones også.
Hun kan vandre heden når som helst.
- Ja? - En koffeinfri.
Fløte, sukker og en panini uten skinke og basilikum.
- Jeg er ikke i humør til basilikum. - Det er ikke noen fin kafé.
Vi tilpasser ikke rettene. En koffeinfri og en panini?
Greit.
Jeg kunne ikke engang få ekstra skinke.
Du kan få sukkeret mitt hvis jeg får skinken din?
Men det er ikke sunt med for mye sukker.
Sjefen min sier at jeg ikke høres overbevisende ut.
Det gjør du ikke, men du har rett.
Kaffen smaker gift, men paninien er nok dødsgod.
Takk. Jeg trengte en latter.
Jeg har prøvd å få dem til å le på begravelsesbyrået i hele dag.
Det ga et annet resultat.
Et annet resultat? Hva gjør du der borte?
Jeg jobber ikke der. Eller jo, det gjør jeg.
Jeg jobber for en bank, og klientene mine er der borte. Døde.
Det må være korte møter.
Ja. Vi snakker om pengene de aldri kan betale tilbake.
Nå forstår jeg det. Det må være vanskelig å overbevise en død klient.
Ja, men jeg gjør mitt beste.
Heldigvis skal jeg ikke selge dem livsforsikring.
ET PAR DAGER SENERE
Jeg etterlater leiligheten til min bror Dave, -
"- mens bakeriet skal deles mellom mine nieser, Chloe og Vivien Moats."
Mine damer og herrer, vi har et problem her.
- Hva er problemet? - Tanten deres... Der, ja!
Isabelle Moats etterlot seg en enorm gjeld.
Jeg advarte henne flere ganger. Au! Der. Hardere.
- Kan vi droppe avbrytelsene? - Kan vi få litt fred?
Isabelle Moats skylder banken 600000 dollar.
Banken har overtatt leiligheten og vil nok også ha bakeriet.
- Hvor skal onkel Dave bo? - Hos meg, til vi finner en løsning.
Løsningen er å få butikken i gang snarest mulig.
Hvis bakeriet stenger, overtar banken det.
Hva mer kan gå galt?
- Hallo? - Det er Vivien.
- Ekstra skinke, ikke sant? - Jeg trenger et råd.
Min tante står i fare for å miste forretningen sin til banken.
Det er vanskelig å redde forretningen.
Men hvis det er hjemmet hennes, må banken gi tre måneders frist.
Jeg er på vei til et møte, så jeg ringer deg etterpå.
- Et møte med en avdød? - Nei, dessverre.
De er levende og klare til kamp, så vi snakkes.
Paul?
- Hva gjør du her? - Det er min tantes forretning.
- Chloe. Hvem er du? - Banken.
Paul Russell fra banken som har lånt penger til forretningen.
Og nå drar dere i håndbrekket fordi eieren er død.
Banken har i årevis advart henne mot de store lånene.
Hun trodde på prosjektet. Det gjorde jeg også.
Det høres så meningsløst ut nå som hun er borte.
Dere kan få en time til å finne det dere vil beholde.
Vi trenger mer enn én time. Onkel Dave bor her.
Han kan ikke bo i et bakeri.
Dere tok hjemmet hans, så han har en frist på tre måneder.
- Da trenger jeg en madrass. - Hvor mye skylder vi?
230000 dollar.
Fint. Vi ses om tre måneder.
Greit, tre måneder. På én betingelse.
- Jeg kan ikke gå ut med fienden. - Man må holde fienden nær.
Så mye skrot. Det er ingenting av verdi.
Jeg kan ikke gå ut med ham bare fordi han er fienden.
Vi blir aldri ferdige. Vivien, du har aldri likt dette stedet.
Du har en billett til Europa. Følg drømmen.
Hva skal du gjøre med forretningen? Du har din egen jobb.
Jeg kan vel gjøre det jeg alltid har drømt om.
Jeg kan skape et moderne sted med mine egne ideer.
Selv om det bare er tre måneder, kan jeg kjempe for det.
Har dere fortsatt åpent?
Jeg har frossent bakverk i bilen, hvis dere er interessert.
Det er jo nye tider.
Vi har alltid bakt fra bunnen av. Hvorfor skulle det endres nå?
Du kan selge plastmaten din til en restaurantkjede.
Greit, jeg spurte bare.
- OK. Turen går til Europa. - Bra.
Nei, det må stå i midten, selv om du ikke forstår det.
Daniella! Jeg lette etter deg.
Jeg prøver å tenke nytt, men folk er vanedyr.
Jeg elsker aksenten din. Jeg har funnet et bakeri til deg...
Vi ominnreder fordi Mao lagde kaos etter at du bare stakk.
- Vi snakkes senere. - Nå må vi gjøre alt på nytt.
Ja, men det vil ikke skjule hvilken elendig kokk du er.
Jeg har det også travelt, så jeg stikker.
Det er jeg som bestemmer når du går. Jeg har ansatt deg.
Se godt etter, for jeg stikker med ekstra saus.
Og du er på egen hånd uten tilbehør.
Hva gjør du her? Hvorfor har du forkle på?
Skulle ikke du til Europa?
Jo, men jeg lovte Isabelle at jeg skulle passe på stedet.
Vi kan hjelpe hverandre.
Det er fint at du kom. Hvem skal lage brød og kaker?
Dave og jeg tar oss av kundene. Vi kjenner nesten hele nabolaget.
Det var på tide at dere åpnet. Det er kaldt der ute.
God dag, Mrs. Auty. Vi har egentlig ikke åpnet. Har du ikke hørt...
Vi trenger en kransekake. Alt annet er likegyldig.
Vi har ikke kransekaker, men jeg kan anbefale mandelterten.
Den stimulerer libidoen.
- Jeg er for gammel til libidokaker. - Jeg vil gjerne prøve en.
Adjø.
Jeg tar meg av kundene, og du kan lage kransekake.
Jeg har kanskje ødelagt døra.
Den skal nok ikke... Jeg har ødelagt døra.
Vil du smake en nybakt krembolle?
- Nei, bare gi meg en halv croissant. - Hva behager?
En halv croissant til å ta med.
Et øyeblikk. Vivien?
Idioten vil ha en halv croissant.
Og denne herren vil gjerne kjøpe den andre halvparten.
- Ta deg sammen. - Ja vel.
- Mrs. Tarrell, det vanlige? - La meg prøve en jordbærterte.
- Takk. - Selv takk.
Glimrende valg.
- Hvordan går det med din søster? - Hun er mye bedre.
- Vi savner tanten din. - Takk.
- Hva gjør du? - Selg henne halve kaken.
Min halvpart er ikke til salgs.
Slapp av, Mrs. Tarrell. Jeg skal finne en ny.
Jeg kommer tilbake en annen gang.
Du skal ingen steder uten din halvpart av jordbærterten.
Mange takk. God fornøyelse.
Godt gjort. Glem det.
Nå må du ikke glemme halvparten din.
Kom an. Jeg vet at du har lyst.
Kom igjen, Vivien. Alle har en mørk side.
Jeg er overrasket...
Jeg rekker bare fullkornvarene herfra.
- God kveld. - Jeg rekker bare fullkornvarene.
Takk, Dave. Men jeg vil ha noe med frukt. Kanskje en terte.
Jøye meg!
Bare gi meg en god opplevelse.
- Bare én gang. - Ian!
Jeg har lagt en pose med piller på badet ditt.
Du får ikke gjemme eksperimentdopen din hos meg.
- Dette er gode saker. - Det forandrer jo alt.
Man kan plutselig snakke nye språk. Du må prøve dem.
- Må jeg prøve dem? - Ja da.
Takk for mitt medfødte talent og dine sjenerøse drikkepenger.
Til gjengjeld avslører jeg dine innerste hemmeligheter-
-bare ved å berøre skoene dine.
Pusser dere opp?
Herfra når jeg ingenting.
Papirene om tre måneders forlengelse må signeres.
- Hun gikk bare amok. - Det er en vanskelig tid.
- Hva skal det være? - Har du pannekaker?
Ja. Vil du ha sirup, eller bruker du det du har i håret?
Vi har levd parallelle liv.
Foreldrene våre døde i samme ulykke, så Isabelle tok oss til seg.
Hvorfor forteller jeg dette til fienden?
Jeg vil gjøre alt jeg kan for å hjelpe.
Ja, bankene sikrer seg, men det fins utveier.
Problemet er at jeg stoler på folk.
Du får fremmede til å føle seg som din beste venn.
Når du har lurt dem til de er hjelpeløse...
Lønnesirup.
Du har rett.
Hvis vi skal være på samme nivå, mangler det noen detaljer.
Det var bedre.
Ikke helt.
Takk. Det var bedre.
Nei. Nei. Jeg vet ikke om du er der oppe, -
- men jeg trenger litt hjelp. Kanskje en engel.
En lekker jenteengel med store, hvite vinger.
- Sett deg. - Greit.
Slapp av. Jeg ordner det.
Slapp av.
Sånn.
Takk.
Jeg håper du kan gå igjen.
Nå som jeg har møtt deg, kan jeg sveve på en sky...
Det var dumt sagt. Jeg angrer allerede.
- Jeg heter Daniella. - Ian Torbinski.
Sønn av Jan Torbinski, arving til Torbinskis gipstak.
Jeg reparerer ting. Mest ting som har gått i stykker.
Jeg er flink med maskiner og dårlig med mennesker. Tydeligvis.
Jeg skal slippe hånden din.
Det var hyggelig å møte deg.
- Chloe? - Gudskjelov at du er her.
- Har du blitt ranet? - Jeg elsker aksenten din.
Jeg trenger dine geniale ideer.
NESTE MORGEN
- Ian! - Du får ikke pillene tilbake.
Jeg har brukt mye tid på de pillene. Mange timers kreativitet.
Greit, jeg skyller dem snart ned i do.
Jeg lar deg ikke ut av syne før du gir meg dem tilbake.
Velkommen til min halvpart.
- Chloe, dette er galskap. - Nei, dette er...
Nå kan mine ideer få spillerom uten at noen kommer i veien.
Jeg har også rett til å være her.
50 prosent. Men jeg beholder onkel Dave.
Hva foregår her?
- Det var min idé. - Det er vakkert.
- Ian, du er ansatt. - Kult. Men jeg må stikke.
God morgen.
- Unnskyld meg? - Lenny.
Lenny... Kan du holde på en hemmelighet?
REGLER ALT LAGES FRA BUNNEN AV
Jeg ser etter Five Leaves.
- Bedford Avenue, to gater over. - Takk.
Professor Zubal, god morgen. Det vanlige?
Min kunde! Hvis du er professor, bør du prøve mine scones.
Det er hvete og mandel med kakao og soya.
Magnesium øker energien og oksygenopptaket.
Det er visst du som bør kalle deg professor.
Men jeg tror ikke duene i parken liker magnesium. Takk, Viv.
Så vakkert det er her.
Kom inn, Ian.
Er det Daniella? Tenk at vi begge elsker skumle hus.
Daniella, du skremte oss.
Mr. og Mrs. Stove, jeg er glad for at jeg får innrede hjemmet deres.
Når jeg ser gnisten i Lauras øyne, blir jeg brakt tilbake i tiden.
Jeg får lyst til å...
Dere skal vite at jeg bevarer kaminen.
Du har frie hender, men la gulvet være.
Vi liker gulvet, ikke sant, Rebecca?
Var de ikke litt merkelige?
Først kalte han henne Laura. Etterpå var det Rebecca.
Det er merkeligere at en person med foten i en kurv, -
- nå følger meg rundt, som om vi er på date.
I mitt hjemland må en mann erobre sin kvinne.
Vi bruker ordet "conquistador".
Det var vel nærmest et ja.
God dag. Croissant?
- Jeg napper sjokolade. - Napper?
Han vil stjele det.
- Stjele? Vil dere ikke betale? - Det var ikke det han mente.
- Jeg har en femmer i snikken. - I snikken?
- Snakk engelsk, ikke snikk-snakk. - Du er litt av en type.
Denne kaka er søl. Stikk meg en lapp, og den er din.
Dere er så midtbys.
Gå en tur. Åpne øynene. Folk leter etter nye ting.
Kanskje hun har rett.
- Hun er fienden nå. - Om at du bør gå en tur.
- Kanskje når Ian er tilbake. - Jeg er tilbake.
Takk.
Nei, jeg ba om en bolle med rosiner.
Etter at de ommøblerte, finner jeg ingenting.
- Jeg har det her borte. - Du er udugelig.
Hva gjør jeg i et bakeri? Jeg kan bare noe om gress.
Unnskyld, men sa du at du kan noe om gress?
Spesialiteten min var Pennington.
Vi brukte det på stadion, men nå selges det overalt.
- Jeg har alltid vært innovativ. - Du er den jeg leter etter.
Kanskje Chloe har rett. Jeg forstår ikke de unge.
Du kan tilpasse deg. I går hadde du lønnesirup i håret.
La oss gå denne veien.
- Er det bryet verdt? - Man må jo følge drømmene sine.
Mener du det? Hva er din drøm?
Neppe å besøke begravelsesbyråer for å drive inn penger fra de døde.
Jeg forsvarte bare meg selv, som ektepar og politikere.
Vi er ingen av delene.
- Min drøm høres kanskje vill ut... - Ikke si noe.
Jeg vil ikke vite det. Vi må ikke dele private ting.
Da er det ingen vei tilbake, og man ender som politiker.
- Har du noe imot politikere? - Du stiller for mange spørsmål.
Jeg vil ikke vite noe om deg.
Der har vi bakeriet. Vi er hjemme.
Vent nå litt.
Vi er ikke der ennå, og nå ble jeg nysgjerrig.
Jeg vil fortelle deg hemmelighetene mine.
- Nei. - Gi deg, da.
Hvorfor vil du ikke innrømme at suksessen din skyldes mine ideer?
- Hva skjer? - Suksess handler om å selge.
Det nye interiøret forvirrer meg. Neste gang vil jeg på pleiehjem.
Du blir her. Du har ingen andre steder å dra.
Er det solsikkekjerner eller gresskarfrø i denne?
Det er en god kilde til sink.
I større mengder kan det gjøre deg mer ydmyk.
- Jeg må gjøre meg klar til i morgen. - Jeg går også.
- Jeg føler meg allerede ydmyk. - Jeg elsker aksenten din.
Ydmyk.
SENERE SAMME KVELD
Oi. Et syn fra åndeverdenen.
Hva skylder jeg æren for dette usedvanlige besøket?
Hei. For den prisen kan jeg tilby tre råd.
Det høres bra ut.
Du er opptatt av menneskene rundt deg.
Du har viet livet ditt til å ta deg av dem.
Du orker ikke tanken på at det skal skje noe med dem.
Du hater at folk kommer for sent.
Og du har en dyp kjærlighet... til sjokolade.
Du er fascinert av tanken på-
- å stikke fingeren i et glass Nutella.
Takk.
Jeg drar hjem.
Jeg fant en interessant video til deg.
Det er din tantes venner.
- God natt. - God natt.
Vent!
Jeg smører deg inn med omega-3, som øker hjerneaktiviteten.
- Jeg aner ikke hvor hjernen min er. - Nei, vent.
Marmelade med guarana, en naturlig kilde til theobromin. Ren velvære.
Jeg føler meg som en skive brød.
Vent.
OK, vent.
Hvis du tilsetter mel, ødelegger det smaken. La meg...
Prøv nå.
Det er ingen grunn til å forhaste seg.
Første regel: Jo lengre tid, jo bedre smak.
- Hvorfor hjelper du meg? - Det gjør jeg ikke.
Jeg blir bare nervøs når noen baker galt.
Hvorfor hjelper du meg ikke, da?
Fordi jeg syns du har valgt feil i livet.
- Det påvirker mitt liv også. - Jeg holder løftet mitt til Isabelle.
Hvis jeg går hjem slik, blir jeg overfalt av hunder.
Bare le av latinoen. Vi elsker oss selv uansett.
Selvfølgelig savner jeg det.
Det må være utrolig å håndtere gress på et stort stadion.
Man må bare være på tå hev og samtidig være usynlig.
Det forstår jeg godt, min venn.
- Har du lyst til å røyke? - Nei takk. Du burde ikke røyke.
Nei, man må ikke gå i sin egen felle.
Jeg savner å lese.
Når man mister synet, kan man ikke lese. Det er en katastrofe.
Nå får jeg aldri vite hvordan "Forbrytelse og straff" ender.
Det er virkelig trist.
Conquistador. Conquistador.
- Ian, nå er det middag! - Bare et øyeblikk.
- Kommer du? - Ja.
Hva gjør du? Det er folk som ser på!
Du vet at du har lyst. Blir du ikke vill av det?
Jeg ville aldri gjort det. Chloe ville sikkert gjort det.
Tante Isabelle gjorde det ofte. Sjokolade var livet hennes.
- Du glemte en sko. - Det er tantes.
Lykke til i dag.
Det blir tøft. De serverer brunsj utenfor.
Du kan jo prøve din tantes sko. Kanskje den gir inspirasjon.
Hvis jeg hjelper deg, kommer du tilbake.
Nei, du hjelper meg, og jeg finner flere oppskrifter til deg.
Daniella! Du bør ikke jobbe for det ekteparet mer.
Jeg har ikke tid til tull.
Jeg tror de er kriminelle. Hvem heter Stove?
Klart det. En mann med stokk og en snill bestemor.
Faktisk må du forklare det med conquistadoren.
På nettet fant jeg bare Djengis Khan og Hitler.
- Det er over mitt budsjett. - Drosje!
Bare gjør det motsatte av det du pleier.
Jeg har kastet brillene. Det er vel det motsatte av ansiktet mitt?
Mr. Hurman?
Jeg har sett på saken med bakeriet og har tro på et forlik.
Har du kommet fram til den konklusjonen helt alene?
Ja, vi kan justere avdragene etter inntjeningen, så de kan bli der.
Hvorfor sponser vi de bilene? Man ser aldri logoen vår.
Det er et godt poeng.
Vi kan gi dem en sjanse. Det gir god omtale i disse tider.
I disse tider?
Drit i dem. Vi tjener ikke penger på å gi sjanser.
Kvel dem. De tre månedene er bare pisspreik.
Ta deg sammen og kjør dem i grøfta.
Det stedet skal på markedet før måneden er omme.
Oppfattet, Mr. Hurman. Jeg skal ikke plage deg mer.
I dag besøker vi et av Brooklyns mest særpregede bakerier.
Vi skal ikke snakke om kaker, men om fullkornsbrød, olivenolje,
- serranoskinke og andre spesialiteter.
Gode proteinkilder, langsomme karbohydrater-
- og antioksidanter. Godt for nervene og hjernen.
Etter pausen skal vi lage middelhavsretten tosta.
Vivien, har du tid et øyeblikk?
Hvorfor har jeg ingen berømte venner?
Jeg kjenner alle i nabolaget. Hva ville du?
Jeg var ikke sikker, -
- men jeg kom akkurat på noe jeg så i et møte.
Nå skal jeg vel spørre: Hva var det, og var de andre døde?
De var døde, for bare døde kan ikke oppfylle drømmene sine.
Det høres ut som gotisk poesi.
- Vil du spise middag med meg? - Ikke i det antrekket.
Folk vil tro at jeg skal i retten.
- Når kan jeg hente deg? - Seks...
- Klokken seks. - Halv sju.
- Fem minutter. - Fem minutter over halv sju.
Semsket! Godt valg.
Fint, fleksibelt og veldig mykt.
Men også veldig sart.
Jeg trenger tre råd. Fyr løs.
Olivenolje forlenger livet og forhindrer hjertesykdommer.
- Har du sett Daniella? - Ja, hun hadde en annen jobb.
Hei, du glemte navnet på bakeriet.
- Ian. - Jeg har hastverk.
Jeg vil bare fortelle at jeg ikke trenger pillene lenger.
Du kan betrakte dem som en gave.
Jeg er takknemlig for alt du har gjort. Spasibo.
Hei, Dave.
Dimitry, det er godt å høre stemmen din.
"Hadde det noen hensikt nå, etter alt som hadde skjedd, -
- å stritte imot de nye små problemene?"
"Var det noen hensikt i å forberede seg på-
- at Svidrigajlov ville henvende seg til Porfirij?"
Det var uventet. Takk.
Det er vanskelig å lese engelsk. Veldig vanskelig.
Jeg kan lese den russiske utgaven uten problemer.
Men det ville du ikke forstått.
Engelsk med russisk aksent er perfekt til romanen.
Bare fortsett.
"Og hadde det noen hensikt å interessere seg-
-for en tilfeldig Svidrigajlov?"
Det går ikke. Et øyeblikk.
Skal ikke dette skje etter daten?
- Perfekt. - Jeg ser ut som en palestiner.
Hvor skal vi?
Spis middag med meg. Jeg har bestilt bord på en rar restaurant.
Jeg har mat i kjøleskapet.
Du er den eneste kvinnen som avviser meg igjen og igjen.
Fordi du er en innbilsk dust som utnytter meg for seertall.
Nå går forretningen min under fordi du glemte å nevne adressen.
Du har rett. Jeg dummet meg ut. Jeg skal si det i morgen.
La meg invitere deg ut.
Greit. Men bare fordi jeg er sulten.
Kom igjen.
Gråter du?
Den virker.
Gråter du fordi kaminen virker?
In vino veritas.
Jeg tenkte på bestemor.
Hun hadde en slik kamin.
Hun må ha hatt et digert hus.
Det var en vakker estancia.
Rett i nærheten av Torres del Paine i Chile.
Mellom fjellene og isbreene ved verdens ende.
Den vakreste soloppgangen man kan tenke seg.
Jeg savner det hver dag, hver eneste dag.
Det er prisen for å bo her. For å leve ut drømmen.
Men uansett...
- Jeg er der jeg vil være. - Hvorfor er du her?
Folk bruker tepper til å dekke kostbare gulv.
Hvis jeg kan redde det originale gulvet, blir paret begeistret.
Jeg har bestemt meg for å hjelpe deg.
Hvis jeg får lov... Kan jeg få hjelpe til?
- Ja. - Takk.
Tenk at du tilfeldigvis fant yndlingsstedet mitt.
Jeg kom hit med foreldrene mine.
Jeg har faktisk en drøm hvor jeg går gjennom parken med en fremmed.
Pussig. Jeg pleier å drømme om å falle utfor et stup.
Jeg drømte en tid at et mariachiband dukket opp. Sprøtt, ikke sant?
Heldigvis er det lenge siden jeg har drømt det tullet.
Ja, et mariachiband i Brooklyn er helt sprøtt.
Jeg har bevist at jeg kan spise noe jeg ikke vet hva er.
Det gjør du jo hver dag i programmet.
Jeg glemte blomstene mine.
- Det var åpent for et øyeblikk siden. - Er ikke blomstene mine mer verdt?
Amerikanske kvinner tar ikke latinoer alvorlig.
Dere tror romantikken ligger i genene.
At vi bare kan knipse, og så dukker et mariachiband opp.
Ærlig talt!
Det er det mest romantiske jeg noen gang har opplevd.
Men ikke si det til noen. Det er helt vilt.
- Som når du sier "ydmyk". - Ydmyk.
Det gikk bedre enn jeg hadde trodd.
Jeg kan avsette tre minutter til å høre om drømmen din.
- Får jeg virkelig tre minutter? - Fire, hvis det er interessant.
OK. I sommer dro jeg til Spania for å gå i Hemingways fotspor.
Jeg besøkte Pamplona, Selva de Irati, Hotel Florida og Valencia.
Det er drømmen min å dra til Europa, selv om jeg alltid trekker meg.
- Men du fulgte drømmen. - Ja, men jeg var også feig.
Jeg sto der Hemingway fortalte faren sin om den første romanen.
Jeg hadde mitt eget manuskript under armen og var klar.
Men jeg feiget ut. Jeg trodde ikke på mine evner som forfatter.
Så jeg begravde den.
Begravde du den? Som en struts?
Ja, på en liten gårdsplass under et tre.
Så du har vært i Europa og skrevet bok?
- Kyss meg. - Hva?
Så det er sånn drømmer smaker.
Vi må redde bakeriet. Så kan vi reise til Valencia.
- Vivien... - Vi har to måneder.
Paul, er det kysset som har gjort deg stum?
Du sier ikke at du er gift.
Ikke akkurat et prektig gulv.
Jeg håper guttene kan legge nytt teppe før paret kommer hjem.
Flott, Daniella. Hvorfor må du alltid prøve nye ting?
Kan du ikke bare gjøre det du blir bedt om?
Kom, det er sent.
Cariño...
Vi står med en enestående sjanse.
- Når begynte du å snakke spansk? - Ja.
Ja, hva?
Siden du kastet et blikk på meg med dine grønne øyne.
Men kjærlighet er ikke noe man ser.
Det er noe man føler.
Neruda... OK.
Hva er denne sjansen?
Under linoleumet finner vi det opprinnelige gulvet.
OK. Da prøver vi.
Hemmeligheten bak brød er tid og kjærlighet.
Og olivenolje. Jomfruolivenolje.
Vi kan også tilsette aspirin.
Jeg går ingen steder. Jeg lenker meg fast.
- Hva er i veien? - Det er hans feil.
Lekkert antrekk.
Banken bruker en paragraf som forbyr folk å bo her.
- Dere blir kastet ut på mandag. - De låser stedet i morgen.
- Jeg gjorde mitt beste. - Vet du hva, Paul?
Du hadde rett. Døde mennesker kan ikke kjempe for drømmene sine.
Jeg tror du har gjort nok.
Dette er fortsatt vårt det neste døgnet. Kom deg ut.
Se lyst på det. Nå kan du kjefte på meg i programmet igjen.
- Hvorfor er den lyse siden din side? - Den lyse siden er den lyse siden.
Genialt tenkt. Menn er som gaver hvor det beste er innpakningspapiret.
- Kvinner er som meloner... - Fullfør det, og du ryker ut.
- Du ryker også ut på mandag. - Ut! Forsvinn! Nå!
- Idiot... - Ydmyk, ydmyk.
Se, Ian. Det er vakkert.
La meg se ansiktet ditt, min prinsesse.
Iblant viser kjærligheten seg i et enkelt blikk.
Din Neruda låter som Bill Gates som synger Julio Iglesias.
La bare fortiden hvile.
De er hjemme. Vi må finne på en unnskyldning.
Et lekk rør. Ja, derfor måtte vi fjerne gulvet.
Nei, vi forteller dem sannheten. De blir begeistret.
- Kan jeg hjelpe deg? - Hvor fikk du den fra?
- Det er Mikes. Hils på hverandre. - Å nei!
Ta det rolig, min kjære. Hva vil gjestene våre tro?
For en overraskelse. Vi hadde ikke ventet å se noen her nå.
Kom inn og finn dere til rette.
Hils på Mike. Jeg vet ikke hva de to andre heter.
Martha, kanskje du bør sette over litt te.
- Martha? Forleden het hun Laura. - Sitt ned.
Det er best vi drar, faktisk.
Vi har mye å gjøre...
Jeg insisterer.
Jeg tar to sukkerbiter. Dos.
Til sammen er vi 60 år.
Så vi fortjener en flaske vin som er like gammel.
Det er ukas beste idé.
Jeg prøvde å oppfylle Isabelles drøm, men ødela alt.
Alt var forgjeves.
Det var i det minste morsomt.
Jeg har alltid drømt om å kaste kake på deg.
Da du tok på deg forkleet mitt, følte jeg at jeg hadde vunnet.
- Er dette ditt forkle? - Ja... Se her.
Jeg ville ta det fra deg, men så tenkte jeg...
Hvis jeg visste at det skulle skje, ville jeg ikke ha sagt noe.
Hva gjør du? Slipp meg.
Chloe! Jeg er så lei for det.
Isabelle sa: "Pass på henne. Hun betyr mer enn noe annet."
Så ga hun meg forkleet. Jeg trodde hun mente bakeriet.
Det er fint å vite at jeg var viktig for henne.
Når vi var alene, sa hun alltid: "Vivien er flink til ditt og datt."
Ikke rart jeg ville kaste kake på deg.
Vi må kjempe. Vi må redde bakeriet. Sammen er vi uovervinnelige.
Du er Brooklyns beste baker, og jeg kjenner kundene.
- Jeg kjenner noen av dem. - Du kjenner én av dem.
Greit... Kanskje du har rett.
Hvis de vil låse oss ute, kommer vi dem i forkjøpet.
Jeg ringer Ian og Dave.
Dave... Dave burde være her.
Jeg burde sove, men jeg vil ikke risikere at livet går meg forbi.
Skål.
Jeg ringer Ian.
ET ØYEBLIKK SENERE
Ta en tår, så føler du deg bedre.
Jeg er faktisk litt kvalm, så jeg vil ikke...
Greta er kjent for sin urtete.
Ja vel.
Nei. Hvis ingenting kan redde oss fra døden, -
- kan kjærligheten i det minste redde oss fra livet.
Dette er sterke saker. Hva har du hatt i den?
Arsenikk.
Du sier ikke det. Arsenikk...
Vi må stikke, for jeg bor i Flatbush.
Rett over gata fra politistasjonen. Kjenner dere politisjef Tuller?
Han er min venn... Ta den på. Vi spiser frokost sammen.
Det er nok han som ringer. Jeg tar den før de sender ti patruljer.
Takk for alt. Vi snakkes.
Besynderlig ung mann, Katherine. Veldig besynderlig.
Fem, fire, tre...
Vi gjorde det!
Hjelp! Hjelp!
Våkne, Ian! Hjelp!
Jeg kan ikke vente.
Vent på meg der inne. Jeg kommer straks.
Hva gjør du her på en søndag?
Man kan vel si at jeg ødelegger folks liv.
Sånn skal det låte. Det er veien til suksess.
En solid framtid krever lik i lasten.
Jo før du lærer det, jo lengre kommer du.
Daniella...
Hun dro for en time siden. Hun har sittet her hele dagen.
Utrolig at jeg er i live. Jeg drakk arsenikk.
Du hadde spist noe som nøytraliserte giften.
Hva skjedde med paret?
Din venn politisjef Tuller sporet telefonen din.
Ian! Ian! Jeg er så lei for det.
Jeg skal aldri eksperimentere med piller igjen.
- Dimitry... - Hva?
Jeg elsker deg. Tross kranglene våre er du min bror nå.
- OK. Jeg elsker deg. - I like måte.
Jeg elsker deg.
Han er hardt rammet.
- Ian, vi går nå. - Går dere?
Vi skal redde bakeriet.
- Ja vel. - Kom til hektene igjen.
Pass godt på ham.
Vi får aldri åpnet den døra.
- Jævler! - Her blir drømmen slukket.
Kanskje jeg kan hjelpe. Jeg har verktøy bak i bilen.
Det er en lettelse. Takk. Vent litt...
Hvordan reddet pillen min livet ditt?
- Jeg vil hjelpe Chloe og Vivien. - Du må hvile.
Jeg har spolert Daniellas prosjekt.
Jeg kan i det minste prøve å redde bakeriet.
- Ja. La oss være til nytte. - Sånn skal det låte.
La oss komme oss av gårde. Jeg trenger litt hjelp.
Jeg har fortsatt noe i armen...
- Vær så god, damer. - Det var én bekymring mindre.
- Lenny, du er vår redningsmann. - Alltid til tjeneste.
Vi har mye vi må rekke.
La oss friske det opp.
ETTER EN NATT MED BAKING OG INNREDNING
Takk.
- Det ser sannelig godt ut. - God morgen.
Vi må fortelle alle i nabolaget at vi trenger hjelp.
Vi vil ha fullt hus når banken kommer.
- Greit. - Bra.
Hei, Nathan.
Beklager, jeg burde ha sagt det. Jeg kom meg aldri til Europa.
Det er jeg som bør unnskylde.
Forleden skjedde det noe du bør vite.
Velkommen.
- Vent. - Jeg har ikke tid til å vente.
- Jeg vil hjelpe. - Så bare du får noe ut av det?
- Er alt i orden her? - Chloe... unnskyld.
Jeg vil virkelig hjelpe.
Ja vel, men du blir i bakeriet.
Chloe og Vivien...
- Vivien Parker Moats? - Chloe Moats?
- Det er meg. - Og jeg er Vivien Parker Moats.
Først... Vi er to kvinner som forsvarer den gamle generasjonen!
Husk våre ansikt som et symbol på nederlag.
Deres nederlag, fordi dere har sviktet dem som jobber hardt.
Er de ikke flotte? Verdige arvtagere etter kvinnen som brakte oss hit.
Kanskje dere bør tie stille og åpne pakken.
HISTORISK MINNESMERKE ISABELLES BAKERI
Tenk at dere har jobbet -
- på Mae Josephine Coughlins yndlingskafé.
Visste dere at Capones kone kom hit? Er det derfor dere selger cannoli?
Ja...
Daniella! Daniella!
I dag så vi et lys i mørket.
Isabelles Bakeri beskyttes som Brooklyns nyeste minnesmerke.
Det er en fin dag for eierne.
Da kan jeg vel bare gratulere.
- Da må vel jeg si takk. - Ikke takk meg.
Det var min minst overbevisende tidligere ansatt-
-som overtalte bevaringsnemnda.
Paul?
Han brukte arbeidstiden til å finne deres eneste mulighet til å overleve.
Status som historisk minnesmerke.
Så Al Capones kone kjøpte cannoli her? Det går i dass med landet.
- En cannoli? - Min sympati er ikke til salgs.
Nyt det så lenge det varer.
Forretningen var dødsdømt fra starten.
Ha en fin dag, Mr. Hurman.
- Endelig? - Endelig.
- Har du snakket med ham? - Han svarer ikke.
Han har nok mistet telefonen. Eller ødelagt den og mistet den.
Han er en typisk mann som gjør det motsatte av det rette.
- Klarer du deg uten meg? - Ombestem deg og dø.
Jeg er der jeg hører hjemme, omgitt av de rette folkene.
Selv min "ydmyke" venn.
Skjønner.
- Ta vare på dere selv. - Kom deg av sted.
- Ja vel. - Jeg vil se deg kjøre herfra.
- Chloe, gråter du? - Ja. Hva så?
Det er sunt å gråte. Det utløser endorfiner.
Kvinner føler seg bedre da. Hvorfor baker du ikke?
Programmet begynner om en time.
Jeg er jo fortsatt stjerne. En ydmyk stjerne.
Bare stikk. Men kom snart tilbake.
Jeg vil gjerne hjelpe, men jeg har funnet ut at jeg er udugelig.
Før du trekker deg tilbake, trenger jeg din hjelp.
Det er ganske behagelig å slippe å hjelpe folk.
Nå er vi her.
Hva gjelder det?
En ekte conquistador ville nok ikke gått i døden for deg.
En conquistador sender som regel sine venner i døden.
Så jeg har en tilståelse.
Jeg er ingen conquistador.
Nei. Måtte vi ut hit for at du kunne si det?
Nei, jeg ville vise deg hva jeg faktisk er.
Kan jeg få dreie deg rundt?
Så ser du i den retningen.
Bare se den veien.
Den veien.
Det kan ikke være sant.
Det er soloppgangen fra Torres del Paine.
- Rocky Mountains? - Nei. Jeg sa til Dimitry...
Jeg tuller bare.
- Det er hjemmet mitt. - Ja.
Det er det fineste noen har gjort for meg.
Utover å risikere livet foran to mordere.
Det var ingenting.
Tror du det hjelper?
Bare prøv. Du har ingenting å tape.
"Jeg drepte pantelånersken og Lizaveta med en øks."
"Ilja Petrovitj ble sittende. Folk strømmet til."
"Raskolnikov gjentok sin tilståelse."
- Slutt. - Litt av en slutt.
Men det er så lenge siden jeg begynte, -
- at jeg ikke husker hvem Raskolnikov er.
Det høres ut som en rifle. En kalasjnikov.
Første kapittel.
"I begynnelsen av juli i en ekstrem varmeperiode ..."
LONDON, LISBOA, PAMPLONA, MADRID OG ENDELIG VALENCIA
Du lurer på om det ligger en bok begravet der, -
- eller om det var planen min etter at jeg fikk skoen din spådd.
Hvorfor gjorde du det?
Du kunne bare ha spurt.
Fordi jeg er feig. Eller en struts.
En feiging redder ikke en kvinne og forsvinner sporløst.
Takk.
Hvis du graver et hull, ser du at alt er sant.
Jeg trenger ikke grave, for jeg tror på deg.
Og jeg har min egen måte å finne sannheten på.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Tekst: Jørn-Are Haugli Johansen Scandinavian Text Service