"De begär sin föda av Gud" Psaltaren 104:21.
Var börjar alltihop? Våldet...
...pistolen... kniven... yxan... Hur blir det till?
Hur börjar det? Alla försöker vi klara oss, överleva.
Existera. Undvika fallgroparna.
Har vi tur får vi älska. Vi förlorar och vi tar skada.
Vi förhärdas. Vi gör vad vi måste göra, det vi känner oss tvungna till.
Jag gillar Sydney och hans lilla pitt, den är som en liten svamp.
Lättförtjänta pengar. Man känner knappt av den, oavsett i vilket hål.
- En vidrig liten man. - Med en perfekt pitt.
- Låt inte så mycket som en hora. - Låt inte så mycket som en slyna.
- Jag har fått en vansinnig klåda. - Det är de feta järnvägsgubbarna.
De smutsigaste kukarna i hela regionen...
Vänta!
Ta den förbaskade säcken!
Skjut inte!
Rappa på!
Kom igen nu, vi måste sticka!
- Samuel! - Kom hit och ta sikte.
- Vad tror du? - De har hunnit rätt långt.
- Och jag med mina gamla ögon... - Du är trögare än melass i januari.
Hur fan kan de svinen vinna över en sheriff?
- Jag besökte uthuset helt enkelt. - Uthuset?
- Jag var inte redo. - Borgmästare Bishop är död.
Förbannat också!
Han förblödde snabbt. Helvete!
Utlys skottpengar och sätt Josiah på jobbet.
En rejäl summa, jag skiter i hur mycket. Se bara till att få det gjort.
Josiah!
Han släpades undan nånstans, de hann inte gräva ner honom.
Vi kanske ska börja söka efter kroppen?
Leta upp den och hugg av skallen. Jag struntar i om de behåller pengarna.
Vi måste fortsätta söderut och inte ge dem nåt andrum.
Stannar vi här går spåret förlorat.
Sadla på. Vi ligger bara efter med en halv dag.
Jag har inte haft bruk för yxan på ett tag.
Det vore lögn om jag inte erkände att jag ser fram emot det.
Charlie, vad sysslar du med?
Pang, pang, pang.
- Du ser för jävlig ut, pojk. - Men vi är här.
- Det värsta kommer snart. - Håll truten.
Pojkarna klarar sig. De måste bara förbereda sig.
Fint att se dig, tant Esther. Du är dig lik.
Jag gillar inte alls det ni har ställt till med.
Håll tuten!
- Lyssna inte på henne, hon vet inget. - Rör inte damen.
Ingen fara. Jag slåss inte i onödan, men kvinnor behöver disciplineras ibland.
Ge oss bara förnödenheterna, så drar vi vidare.
Ni behöver inte elda på. Jag och Esther gör detta på eget bevåg.
Jag har inte gjort nåt på nåns egna bevåg.
Ni kommer allihop att råka illa ut.
- Snart måste ni alla svara inför Herren. - Håll truten!
Hör på, gamling.
- Det är jag som bestämmer här. - Nej, låt bli!
Gör du om det där får du med mig att göra. Förstått?
Henry, han kan inte andas.
Det är bra, kvinna. Det är bra!
- Nå? - Hörru!
Ni gör bäst i att ta den östra sidan, genom Rock Canyon och White Sands.
Korsa över utanför El Paso.
Den västra leden är bättre. Genom Deming och över i Columbus.
Det finns inget härifrån till gränsen. Vi skulle dö.
Exakt. Ingen skulle vara korkad nog att spåra er den vägen.
- Vem påstår att de spårar oss? - Det finns skottpengar på er.
- 8000 totalt. - Ni skojar.
Jag önskar det, för min brorsons skull. Men det gör jag inte.
Mannen ni sköt... han dog.
En hederlig regeringstjänsteman från ett annat distrikt. Osis!
Han var god vän med sheriff McCabe, de var compadres.
- Fördömt! Jag sa åt dig att inte skjuta... - Knip igen, Charlie.
- Och den stackars unga kvinnan... - Vi sköt ingen kvinna. Det är lögn.
Se hur grymma ni är! Ni märkte det inte ens!
- Två tusen var? - Ett tusen var för dem, resten för dig.
De känner inte till oss. Det är omöjligt.
Den långe mannen med elfenbenskolven kallar de dig, och...
- ...den tjocke. - Vem är den tjocke?
En mask döljer inte allt.
Tar de er inte nu, klarar ni er. De vet inte hur ni ser ut.
De kommer att jaga er hårt, särskilt dig, tills de har tagit kål på er ordentligt.
- Vi tar östra leden. - Hästarna klarar det inte.
- Vi har inte nog med med vatten. - Om de dör, går vi.
- Vi kan inte gå utan vatten. - Ja...
Låt oss hoppas att det inte sker förrän mot slutet.
Det finns gott om grönområden på andra sidan.
För helvete, Henry! Nu är det kokta fläsket stekt.
Åt helvete med alltihop!
- Jag beklagar verkligen, frun. - För fan, Henry.
Du kan inte skjuta en kvinna.
Joe.
Joe... Joe! Skjut inte, din förbannade tölp.
De var mina släktingar, tamejfan. Nu har ni gått för långt.
Du vet lika väl som jag att 8000 dollar kan vända vem som helst emot en.
Till och med släkten, Henry.
- Såja, ge den nu till din syster. - Men jag vill göra det igen, far.
Vi delar med oss, Charlotte.
- Far... - Säg inte emot.
Florence.
Det var som...
- Den fula kossan duger bara åt pojkar. - Tig med dig.
Jag hämtar fler patroner.
Din vidriga slyna. Nu har jag din spya på mina fingrar.
Upp med dig.
Mår du bra, min skatt? Då så.
Hörru...
Sikta aldrig nånsin mot någon, såvida du inte har för avsikt att skjuta.
Våga bara, din slampa.
Florence Ethel Tildon!
Sänk genast vapnet, annars får du spö som aldrig förut.
Jag skojade bara, far.
- Flo, gå in till din far nu. - Jag går.
Gå och massera far före middagen, om du inte vill få pisk.
- Jag går, mor. - Tig, Charlotte. Det är Flos tur.
- Men hon fick göra det... - Inga men! Gör som jag säger och tig.
- Hon kan gå... - Inga men från dig heller! Iväg med dig!
Sådär ja.
De här kropparna har legat här längre än jag hade önskat.
- Josie. Det är nåt därborta. - I buskarna.
Okej...
Visa dig, vem du än är. Vi ska inte göra dig illa.
Bara du kommer ut lugnt och försiktigt.
Sista chansen...
Vad heter du, jänta? Var inte skraj, kom här.
- Allt är väl nu. Vad heter du? - Lulu.
Vilket fint namn. Lulu.
Vad har hänt här? Och vem är du till dem två?
Mormor och morfar blev ordentligt skjutna.
- Vem sköt dem, vännen? - Jag såg dem inte så bra, men jag hörde.
- Onda män. - Ja, onda män.
Vet du varför de onda männen ville skjuta dina morföräldrar?
Jag vet inte. Först trodde jag att de var snälla
som sköt morfar eftersom han slår oss, men...
Men vad, vännen?
Men sen sköt de mormor och det var inte rätt, för jag älskade min mormor.
När jag hörde det, sjönk jag ner i buskarna.
Jag bad till Jesus tills de försvann.
Det gjorde de, men när hästarna också försvann blev jag fast här.
Jag kan rida. Om hästarna funnits kvar kunde jag ha gjort det.
Jag vet att det är svårt, Lulu, men... jag måste få veta vad männen sa.
De sa många fula ord som jag inte borde upprepa.
Inte det. Jag måste få veta vart de tog vägen.
De sa att de skulle rida österut, mot White Sands.
- Omöjligt. - De sa det. Jag ljuger inte!
Det låter rimligt. De vet att bara galningar skulle följa dem dit.
Jag är inte galen. Det gör jag inte för allt majs i världen.
Tusan också.
Där fick du för att du att du pratar dynga, din fega jävel.
- Förlåt mig, Lulu. - Det gör inget. Han förtjänade det.
Vi låter ynkryggen ta med flickan till stan, medan vi fortsätter.
Chefen... vi kanske borde tänka igenom det.
Jag har tänkt. Nu sätter du dig på hästjäveln, så hämtar vi några skallar.
Jag börjar undra om vi har dött och hamnat i helvetet.
Dödsringning... Eldlus...
Fittvårta... Gå och hämta kudden.
Vad tusan babblar du om?
Bygg den! Bygg den stabil med timmermannen, Big John.
Mår du bra, Maddie?
Det kanske är för sent för mig att undkomma elden, men jag tänker försöka.
Halleluja, prisad vare Jesus.
- Kom ihåg din plats. - Jag skojade bara.
Det gjorde inte jag.
- Jag behöver vatten, pojkar. - Jag är hungrig, för tusan.
Från soluppgång till solnedgång och tillbaka igen utan nåt att äta.
- En biff skulle smaka. - Jaså, nu skojar han.
Henry?
- Han är borta. - Nästan.
- Hela skallen har ruttnat på honom. - Hellre han än oss.
Jag hade inget emot honom.
Jag vill inte tala illa om de döda, men jag gillade honom inget vidare.
- Nu talade du illa om de döda. - Håll käften, Joe.
Han är inte riktigt död än, men snart. Ska vi skjuta honom?
Slöseri med dugliga patroner, om ni frågar mig.
Det var inte särskilt snällt.
Satan också!
Nöjd?
- Jag måste äta, Henry. - Det är luder vi behöver.
Utan mat dör vi. Om vi dör, behöver vi inga luder.
- Du är smart, du. - Lustigt.
Henry kunde lika gärna ha skitit i käften på dig.
Håll tyst, Charlie, annars dödar jag dig.
- Jag spöar skiten ur dig, dårfan. - Knip käft.
Vi kan inte gå längre utan hästar. Fötterna är svullna och säckarna som bly.
Stanna.
Ner.
- Det var som tusan. - Det är ingen stad, Henry.
Nä, men stan kan inte ligga alltför långt bort.
- Församlingen bör finnas i närheten. - De kanske har mat.
De har mat. Och de har hästar.
Då så, pojkar. Vi slår till när det har blivit mörkt.
- Kackelbär? - Ja, min kära.
Nej, nej, det räcker så.
- Charlotte? - Ja tack.
- Florence? - Jag orkar inget mera kackelbär.
"Jag orkar inga fler kackelbär" heter det.
- Jag vet, men far säger alltid... - Gör som jag säger, inte som jag gör.
- Ja, far. - Du låssas du är stor och smart...
- ...men du kunde inte ens säga det rätt. - Låt mig vara.
Det gör jag när jag vill, ditt smutsiga luder.
- Hörru! - Tänk på språket, min unga dam.
Hon borde få tvålmun för den svordomen.
- Bara fula idioter som du får tvålmun. - Hörni! Nu slutar ni!
Ett ord till och jag hämtar pinnen.
Var snäll och be bordsbön, Georgie.
Herren Jesus, kom till vårt bord och välsigna dessa gåvor med Ditt ord.
- Amen. - Amen.
- Det smakar gott, mor. - Tack, vännen.
Japp, mycket gott.
- Får vi mjölk igen snart? - Kossan ser benig ut.
Jag kan inte förstå om det är åldern, eller dåligt med föda.
Herren ser alltid till att vi klarar oss. Han prövar oss bara.
Han prövar oss ordentligt.
I alla världens plågor, i allt mörker,
kan man alltid hitta lite av Gud.
Och det är vackert att skåda. Prisa Jesus.
Vänta nu. Upphör med ätandet en stund.
- Snälla mor, jag är hungrig. Kan jag... - Mor känner den helige Ande nu.
- Man kan inte planera dess ankomst. - Här är det.
"Du låter gräs skjuta upp för djuren och örter till människans tjänst.
"Så framalstrar du bröd ur jorden, och vin, som gläder människans hjärta..."
Det gäller för somliga män på den bibliska tiden. Inte för dig, Georgie.
- Självklart inte. - Eller för er, flickor.
Självfallet gäller det män och inte kvinnor.
Kvinnor får inte göra något i den där boken.
På den tiden var spriten annorlunda.
Numera har whiskyn djävulen i sig.
Det är djävulens verk. Djävulens verk.
Det är helt enkelt inte rätt.
- Älskling, bli inte upprörd nu. - Det måste få ett slut.
- Fortsätt nu, läs resten. - Givetvis.
"Du sänder mörker, och det bliver natt; då komma alla skogens djur i rörelse.
"De unga lejonen ryta efter rov och begära sin föda av Gud."
De begära sin föda... De söker sin föda av Han. Gud. Honom.
Endast Han kan ge oss gräs åt kon.
Endast Han kan hela staden och åter skänka oss en stadig församling.
Vi utför arbetet, men det är Han som bestämmer.
- Det ska vi alltid komma ihåg. - Alltid, mor.
Var tacksamma, oavsett hur mörkt det ter sig.
- Och tillbe Honom. Prisa Jesus. - Prisa Jesus.
Nu får ni äta.
Ge er av!
Tamejtusan. Middagsdags.
Tillbaka på stolen, frun.
Slå er ner.
- Flo, upp med händerna! - Det behövs inte.
Ni kan ta ner era händer.
- Har ni vapen? - Bara hagelgeväret därborta.
Det finns ett till, under sängen i sovkammaren. Sexpipigt.
- Seså. - Far, se vad hon har gjort!
- De hade dödat oss om de hittat det. - Ingen fara, vännen.
Det är en klipsk ung dam, det här.
Hör på nu...
Jag gör mitt yttersta för att vara så snäll jag nånsin kan.
Men jag säger det bara en gång... Ljug aldrig för mig.
Ja, sir.
Var det allt? Då så.
- Kommer han att döda oss? - Var tyst.
Får jag fråga vad vi kan hjälpa er med?
Ni ser ut att vara fina, kristna pojkar. Inte skulle väl ni skada oss?
Jag kan försäkra frun om att de inte är några fina pojkar.
Och jag själv... Jag är ett komplicerat fall.
- Men vi är inte här för att döda. - Jag måste äta.
Ja, sir. Vi har ägg och böngryta åt er, alldeles nylagat.
Vi har hittat guld, Henry.
Om ni är färdiga får jag be er att flytta er åt sidan.
Rör på er. Sätt fart.
Sikta vapnet mot dem, Joe!
- Varifrån kommer blodet? - Tig, jänta!
Varför försöker du få oss pepprade med kulor? Reta inte upp dem.
Inget illa i att den unga damen vill konversera lite.
Hon är bara en korkad unge, sir.
Så vitt jag kan se är hon en dam.
- Hon är bara korkad. - Du är korkad.
Nu är vi snälla mot varann medan vi fördriver tiden.
- Jag är ledsen, syster. - Det är du inte alls.
- Det är jag visst. - Det är du inte alls.
Jo, det är hon visst!
- Hur många hästar? - Två, men de är rena kråkbetet.
- De andra två dog under köldknäppen. - Förbannat också!
- Jag har två packåsnor, om det hjälper. - Jag rider ingen åsna!
Vi tar hästarna och sätter Little Joe på en åsna.
- Det lär inte gå fort. - Det tar oss till mötesplasten.
Då så...
Hör på här. Jag tänker inte skada er,
bara ni gör som jag säger. Okej?
Vi ska hämta andan, tvätta oss, ta en lur, och i gryningen drar vi härifrån.
Men tänk om sheriffens män kommer inatt?
- Det är det smartaste han nånsin sagt. - De spårar oss inte ända hit.
Om de hade stake att följa oss har de spårat döda hästar.
- Vi har tid på oss. - Det kan du inte veta.
Jag skitar i vad du tror att jag vet eller inte.
Vad har ni gjort för att hamna i en sån här knipa?
- Vad har jag sagt? - Det är deras ensak, Flo.
- Jag vet vad ni tror. Men vi är inte såna. - Hurdå?
Vi är inga mördare. Vi är bankrånare. Vi jävlas bara med dem som jävlas med oss.
Vi skulle ha avvaktat när vi såg vem som var där.
- Vill du hellre ligga bland knotorna? - Sak samma.
Det är mer pengar på våra skallar än på Jesse James!
Knip igen, Joe.
- Vi hörde inget. - Ni är säkert bra pojkar.
- Ni gjorde bara det ni var tvungna till. - Hur mycket skottpengar är det?
Håll tyst!
Vi dödar er bara om ni sätter er på tvären.
Lögnare. Ni dödar oss ändå.
- Den där är allt bra uppkäftig. - Men hon är fin.
Det är stake i dig.
I de flesta fall skulle du ha rätt.
- Men... vi sysslar inte med sånt längre. - Inte du i alla fall.
- Såvida det inte är nödvändigt förstås. - Hur vet ni att vi inte tjallar?
- För att han vet det. Inte sant, sir? - Vi gör er förmögna, raring.
- Rika människor brukar helst inte tjalla. - Det var verkligen generöst av er.
- Vi har väl aldrig varit rika förut? - Nej, vännen, det har vi inte.
- Då väger vi lite lättare, eller hur? - Det har du rätt i.
- Hur långt till gränsen? - Mindre än en dags ritt.
- Kanske längre med packning. - En fylla skulle sitta fint.
- Snälla Henry. - En skvätt skadar väl inte.
Har ni något eldvatten?
Det finns lite för medicinska ändamål i sovkammaren.
Gå du.
- Vad heter frun? - Hon heter Ada, men det väl oviktigt?
Var en redbar pojk. Jag vet att du är en redbar pojk som tror på Jesus.
Låt mig visa dig.
- Kom hit och sätt dig i mitt knä. - Det tänker jag verkligen inte göra.
Gör inga närmanden mot en gift kvinna som älskar Jesus.
- Jag ska bara... - Du gör inget utan mitt godkännande.
- Tack, sir. - Du borde ta den där istället.
Jag dör hellre än låter dina smutsiga händer...
Käften, sugga! Jag dör hellre än lägger min smutsiga händer på din...
- Ge dig, grabben. - Det var hon som började.
Du har inte sett detsamma som jag.
Den äldre... Hon har tittat mig i ögonen ända sen vi klev in.
Säg bara vem av dem jag kan sticka in den i.
Jag sätter igång så fort jag har tvättat av mig.
Uppför dig nu ordentligt, Joseph. Du måste hålla vakt utanför inatt.
- Är flickan gift? - Nej, det är jag inte.
Jag är varken intresserad av pojkar eller av att flytta hemifrån.
Hon kan inte bilda familj. Som ung drabbades hon av febersjukdom.
- Det gör det hela svårt. - Det var tråkigt att höra.
- Men det var henne jag menade. - Henne?
- Ja, henne. Är hon tagen? - Nej, sir.
Men hon är bara 15. Hon har tid på sig än.
De flesta av stadens pojkar har lungsot.
Vad heter lilla krypet?
Vi kallar henne Florence.
Det var som tusan.
Vilket fint litet namn för ett fint litet kryp.
Jag ber er, låt våra flickor vara.
Vi bevarar dem rena, under vägledning av Jesus.
- Hon är en söt liten dam. - Det här tycker jag inte om.
- Hon är ingen dam, utan bara flickan. - "Bara en flicka" heter det, mor.
Nu skojar vi inte. Mannen har för avsikt...
Jag har för avsikt att göra vad? Jag gillar inte vad som antyds.
Bry er inte om min fru. Hon vet att ni inte vill nåt ont.
Ta nu och hoppa upp i mitt knä.
Sakta i backarna! Låt min dotter vara,
annars får ni med mig att göra, med eller utan vapen.
Nu tog du allt i.
Nej, nej...
- Georgie! Herre min skapare! - Far!
- Far! Far! - Det blir inga slagsmål här.
- Du är ingen hederlig man. - Det sa jag aldrig.
- Du är en tölp. - Kanhända.
- Ni dödade honom! - Han är inte död, bara tilltygad.
Hoppa upp här nu, krypet. Jag ska inte skada dig.
- Kom här, fröken! - Nej, ta henne inte!
Hörru! Det där behövs inte, Charles.
- Hon skulle ha kommit självmant. - Kanske, kanske inte.
- Jag gillar inte att knuffas runt. - Jag förstår, krypet.
Florence, nej!
Bäst att du stannar där.
Var snäll och be honom sluta. För Jesu skull!
- Joe! - Jag vet inget om nån Jesus.
Lägg av med den där skiten.
Förlåt mig, Henry.
Då så...
Seså, krypet. Ta en rejäl klunk nu.
- Han behöver en doktor! - Inte för en bruten näsa.
- Stäng igen truten på dig. - Det är bara bra...
Jag behöver ingen doktor. Jag klarar mig.
Jag sa ju det!
Han slog mig bara för att jag hotade honom.
- Jag har mig själv att skylla. - Så ska det låta.
Jag ber om ursäkt, frun. Han hade ingen rätt att göra så.
Det är ingen fara med mig.
Du är fin som gräddsås.
Gillar du att sitta här?
Det hade varit bättre om du inte stank så förbaskat.
Det ligger nåt i det hon säger. Vi stinker nog värre än skitiga svin.
Jag sa ju att jag behöver tvätta mig. Det kliar därnere.
Var får man sig ett bad här omkring?
Hoppa i vattnet nu, så byter vi plats när ni är rena.
Vill du tvätta dig är det bäst att du gör det nu.
- Din familj borde också hoppa i. - Det är deras bekymmer om de vill bada.
- Vad i Herrens namn håller hon på med? - Hon är en klipsk flicka.
Det är inte dåligt vad hon offrar sig. Håller du inte med?
Håller med om vad?
Hon försöker rädda våra liv.
Om nån hade sagt för sex timmar sen att jag skulle frysa, hade jag skrattat.
Den nattliga vinden är obarmhärtig så här års.
Brasan känns skön.
- Vad har du för yrke? - Mr Tildon predikar Guds ord.
- Är det ett församlingshus? - Ja, när det är fullt.
Vi stöter väl inte på nåt oväntat imorgon bitti? Inga besökare?
Nej, sir. Staden ligger en bra bit bort, och ingen har kommit hit
vare sig på morgongudstjänst, eller nån annan tid, på flera månader.
Som sagt, staden har drabbats av lungsot, så alla har stängt in sig.
Jag ska ta mig en lur. Jag vill ha en skön massage, för kroppen värker.
Du vet hur man gör, lilla krypet?
Sir, får jag yttra mig?
Tack så mycket.
Jag vill vädja till er en sista gång, från en man till en annan.
Var snäll och låt lilla Flo förbli ren för sin make... vem det än må vara.
- Var en snäll pojke. - Jag är ingen pojke.
Låt mig hantera detta.
- Dina döttrar brukar väl massera dig? - Ja, sir. Enligt seden här i gränslandet.
Far föredrar när jag gör det, för jag har starka händer.
Ja, vännen. Tig nu.
Jag vill ha massage, precis som du. Inget ondskefullt. Inget...
...sexuellt.
Detta är ett gudfruktigt hem. Vi talar inte om sådana saker.
Vad för saker? Sexuella saker?
Joe, du håller vakt utanför inatt. Ta den andra flickan med dig.
- Far... Stoppa honom, far! - Han kommer att uppföra sig.
- Gå med bara, så ordnar det sig. - Jag ska försöka.
Se på mig, hjärtat.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Joe, uppför dig. Inga dumheter.
Upp och hoppa, lilla krypet.
Vi fortsätter i gryningen.
De har tur om de inte har dött än. De har inte hittat några hästar.
Man måste vara förberedd för att klara en sån sträcka.
- De kanske var förberedda. - Det betvivlar jag.
- De är bankrånare och inga spårare. - Jag är också tveksam, men...
...snart lär de hitta hästar, och om de ännu är i livet kan de döda för dem.
Det är nog inte så slugt att vi bara är två.
Om vi bara överraskar dem, kan vi få övertaget.
- I Mesilla tänker jag ordna förstärkning. - Det skulle sitta fint.
Jag saknar ärligt talat inte de andra.
Vi har fått större användning av deras vatten, än vi hade fått av dem.
Ja.
Såja.
Då så... Sätt igång.
- Har ni olja? - Vi använder kycklingfett.
Vi gör det torrt.
Börja nu.
Sätt dig ordentligt.
Herrejävlar. Vad tusan tar det åt dig, lilla krypet?
- Förlåt. - Satan också.
Jag borde ha frågat.
Du... Även om jag var tillräckligt uppeldad...
...så är det där inget för mig.
Förlåt mig.
Tamejfan.
- Vad gör du? - Vad är det?
Gör jag det inte rätt?
Jag har inget emot umgänge med dig.
Uppriktigt sagt...
...känner jag faktiskt ett begär i kroppen.
Men det är inte så här jag vill ha det.
Jag vill förföra dig ordentligt.
Men du beter dig snarare som en äventyrerska än en dam.
Har du varit med en sån?
Jag har nog varit med ett par stycken i mina dar.
- Du måste komma ihåg att jag är gammal. - Du är inte gammal.
För att vara lagbrytare... är jag urgammal.
Hur var det med de målade damerna? Gjorde de det bra?
De gör det på sitt sätt.
Men om jag vill ha den typen av umgänge... kan jag skaffa det närsomhelst.
Vad flög det i dig, lilla krypet, när du betedde dig så?
Vill du prata om nåt?
Då så.
Det var riktigt tur för dig att Henry stoppade mig...
...annars skulle jag ha knullat dig till vansinne.
Varifrån kommer det här?
En kniv.
Varifrån kommer de?
- Det vet du nog. - Jag antar det.
- Gjorde det ont? - Varenda gång.
Men det är bättre att det gör ont än inte alls, för då är allt över.
Jag har aldrig träffat en man som du.
Jag antar att du inte har träffat så många män.
Inte många, men några. Jag trodde att alla män var som far.
Jag hade fel. Du är en bra man.
- Ingen har förut anklagat mig för det. - Men jag gör det.
Hur är dina ridben?
Bättre än de flesta flickors och sämre än de flesta pojkars, antar jag.
- Det får duga. - Jag är tillräckligt tålig.
- Har du nånsin varit åt Mexiko till? - Nej.
Riktigt vackert på sina ställen.
- Henry? - Ja, raring?
Är du förtjust i mig?
Det verkar visst så.
Jag blev förtjust i dig samma stund som du klev in i huset,
trots att jag visste att det var fel. Men nu är det annorlunda.
Nu vet jag att du är en bra man.
- Henry? - Ja, raring?
Jag har aldrig blivit kysst förut.
Förbaskat nära apachernas område.
- De kanske redan har tagit dem. - Kanske, men jag betvivlar det.
Vandringen borde ha tagit kål på dem, innan indianerna hunnit göra det.
Jag vill bara hämta upp dem, levande eller döda gör detsamma.
Josiah... Det är okej att misslyckas en gång.
Vi har redan gjort bra ifrån oss. Ingen skulle klandra oss.
Det är det inte alls, och det handlar inte om det.
Det är bäst att du kniper igen,
såvida du inte vill smaka på samma sak som ynkryggen.
Backa undan, Josiah. Jag är inte en av dina horor.
Jag slutar inte förrän du slutar. Bara så du vet.
Ja, ja.
Nu drar vi. Kom igen.
Slå dig ner.
Jaha.
- Är allt under kontroll? - Jodå.
Dags att bege sig härifrån.
Jag visste att den jäveln skulle vara med sin kvinna hela natten.
Om jag hade kuken insmord i fittsaft skulle jag också stannat där.
Upp och hoppa, Henry. Dags att sticka.
För tusan, kom igen.
Vi har blivit mätta och rena. Vi utmanar ödet om vi är sena.
- Du rimmade, Charlie. - Värst vad du är smart.
- Lugna ner er, tjockskallar. - Vad fan är detta?
- Vad tycks? - Tror hon att hon är Calamity Jane?
Tja... Här har vi en ny medlem i vårt gäng.
- Vad har flugit i dig, syster? - Har du grus i skallen, Henry?
- Passa tonen. - Visst,
men du verkar ha fallit för en flicka som du inte vet nåt om.
Passa tonen ytterligare. Hon är min blivande hustru.
Blivande hustru?
- Ska ingen säga nåt? - Det finns inget att säga, fröken.
Vi stannar vid första bästa kyrka på andra sidan gränsen och gör det ordentligt.
- Eller hur, Henry? - Ja, det gör vi, lilla krypet.
På så vis håller jag mitt löfte, gamling, och sparar henne åt maken.
Nej, vännen. Näsan är bruten, men benen fungerar fint.
Flo, du gör din mor upprörd. Återvänd till jorden nu.
Jag är redan här på jorden, far. Henry och jag ger oss av tillsammans.
Jag ber er, gode herrn, i Jesu namn.
Hon är bara barnet och vet inte vad hon gör.
Det är tydligt att ni är en redbar man.
Precis som din man.
Ja, sir. Ni vill knappast leda henne in i fördärvet när hon är så ung.
Hon förtjänar en chans att få leva ett rättfärdigt liv.
Håll tyst, mor. Jag har fått nog av dig.
Jag älskar dig, vännen. Du är min lilla flicka.
Min raraste lilla dotter. Jag vet att du försöker rädda oss, men...
...den här hygglige mannen har ingen anledning att ta död på oss.
- Då hade han redan gjort det. - Vi måste skynda oss.
Flo, berätta för denne man du älskar din familj,
och att vi behöver dig. Säg att du inte kan ge dig av.
- Ja. - Jag ser framför mig en man som...
...vill leva ett redbart liv. Jag ser en man som vill leva rättfärdigt.
Jag ser en man här som kanske...
- Varför leker du såna djävulska lekar? - Jag leker inte.
Herrejävlar. Det var mig en eldig en.
Älskling... varför riktar du en pistol mot din far?
Jag borde öppna en krater i ditt ansikte med den här pistolen.
Vad säger far om det?
Ja... Han har visst satt griller i huvudet på dig, vänt dig emot din far.
Nu får det räcka. Lämna far ifred!
Var så snäll och lägg bort pistolen. Tänk på att Herren prövar oss.
Vi kan fortfarande tjäna Honom och göra allt bättre.
- Vår familj måste hålla samman. - Ja.
Såja...
Nu räcker det.
Du vill väl göra det på rätt sätt?
Sätt dig.
- Färskt? - Jodå. Nu har vi dem allt.
De är på väg till Mesilla till fots. Den här killen blöder ordentligt.
Det skulle inte förvåna mig om vi stöter på ännu ett lik.
Åt vilket håll?
Härifrån finns det bara ett sätt att spåra på.
Så vitt jag kan se är de bara ett stenkast bort.
- Ska vi rida? - Ja, för fan. Nu öser vi på.
- Får jag sitta med min familj? - Jag säger det inte igen-sitt... ner.
Du också, fröken, på andra sidan bordet.
- Vad fan är det här? Vi måste iväg. - Det tar bara några minuter.
Det är inte diskuterbart. Hämta en stol.
- Vad i Jesu namn försiggår... - Tig, för fan, tills jag säger till!
Lilla krypet... Av de saker vi pratade om, vilken vill du göra först?
Det första eller andra?
Den andra saken.
Då så. Det låter ju rimligt.
Sätt igång.
Nej!
- Sätt dig ner! Hon skojar inte. - Nej, verkligen inte.
Förlåt mig, syster. Det var meningen att träffa högre upp.
Flytta dig, mor, såvida du inte vill bli nedstänkt.
Krypet...
Vi är alla dömda till den eviga elden! Allihop är vi dömda!
"Och djävulen, som förvillade dem, bliver kastad i samma sjö av eld och svavel,
- "dit vilddjuret och den falske..." - Håll käften, kvinna!
- "...profeten hade blivit kastade..." - Lugna ner dig, kvinna!
- Knip igen, för fan! - Tig!
...Gud...
Det du har gjort är oförlåtligt. Nu har du djävulen i dig.
Inget kan rädda din själ undan elden nu.
Inget är mer djävulskt än att skada sitt eget kött och blod.
Knip igen.
Nu vill jag utbyta några ord, män emellan.
- Ta av dig västen. - Ursäkta?
Gör som du blir tillsagd. Ta av dig västen.
Ta ut den härifrån.
Bakdörren.
- Se på mig när jag tilltalar dig. - Ja, sir. Jag är redo att tala.
- Fjäska inte. - Jag fjäskar inte för nån... sir.
Ta och berätta hur det kommer sig att din äldsta dotter förstördes på insidan,
och varför hon inte kunde uppnå det välsignade tillståndet.
Det har jag redan berättat. Hon fick febersjukan.
- Helt säker på det? - Det är klart jag är.
Du har två val, ditt förbannade svin.
Förödmjukelse eller döden.
Antingen säger du sanningen, eller så trycker jag av.
Nå?
- Hon blev gravid. - Hursa?
- Hon var i välsignat tillstånd. - När? När var hon det?
- Tvinga mig inte att... - Säg det!
Jag... Jag var sjuk med djävulens säd, jag var sjuk med drickat!
- En demon bodde här hos oss! - Hur gammal?
- En demon! - Var oss alla nådiga...
Hur gammal var hon?
Elva.
Elva år gammal.
Och visst talar jag sanningen när...
...jag säger att hon förstördes inuti av att du grävde ut barnet därinne?
Se på mig.
Vem gjorde henne i välsignat tillstånd? Vem planterade den smutsiga säden?
Det var djävulens verk. Det var drickat.
Sanna mina ord, det är nåt fel på er gränslandsmänniskor.
- Djävulens verk? Drickat? - Ja, sir.
Och jag antar att du... har fått ordning på det?
- Ja. - För länge sen?
Ja, sir... Vi välkomnade Jesus i våra liv igen.
Jag slutade dricka och vi fördrev demonen.
Så demonen är helt borta? Och du ångrar dig?
- Och du har försonats med Gud? - Ja, sir.
Jesus förlåter. Han förlåter.
Ja, det gör han sannerligen. Det gör han sannerligen!
En sista fråga...
Om djävulen... verkligen har flytt det här huset...
...då måste det har varit du som fick din smutsiga röv slickad,
och din lilla minipitt slaskad på av min blivande fru i förra veckan,
veckan dessförinnan och veckan dessförinnan?
Tig med dig!
Jag borde pumpa dig full av bly för att du vetat vad som pågått i alla dessa år.
Just det.
Du förstår...
Så här ligger det till.
Jesus förlåter...
...men inte jag.
Nej!
Kom, Joe. Min gosse, jag vill att du gör mig en tjänst.
Jag vill att du knullar gubben ordentligt i rövhålet.
- Va? - Jag ber er!
- Ner med skallen! - Vad fan sa du?
Charlie, tar du hand om damerna? Ta med dem ut en stund.
Gärna för mig.
Jag har ingen lust att beskåda den här sjuka skiten.
Jag är inte så säker på det här. Jag har aldrig gjort nåt liknande.
Det här kommer att gå som smort. Fram med pitten bara.
Om du rör minsta muskel sätter jag en kula i bakhuvudet på dig,
innan du hinner säga: "Slicka röven min."
- Var har du kycklingfettet? - Det är slut.
Vad synd. Då måste Joe gå in torr.
Jag gillar inte mansrövar.
Du har väl stoppat in den där bak hos kvinnor?
Visst, ett par gånger. På de äldre damerna hos miss Rita.
Då så. Okej. Blunda bara och föreställ dig att det är...
- ...en skön damröv. - Okej, jag antar att det går bra.
Då så.
Du stannar där.
Hörru... är du redo?
Såja, Joe. Knulla honom hårt nu. Se till att han känner av den.
Jag är inte redo än, jag måste få upp den.
Visst, ingen fara. Ta den tid du behöver.
Gör det bekvämt för dig.
Tig med dig.
Vanligtvis brukar jag vänta tills efteråt.
Men det här är för bra.
Vilken äktenskapsmäklare jag är.
- Sådär ja. Nu är den redo, Henry. - Då så, min gosse.
- Kör in den riktigt djupt nu. - Nej! Snälla, jag ber er!
Snälla, skjut mig istället! Snälla, skjut mig!
Sluta, Joe! Sluta! Sluta, Joe.
- Du har gjort bra ifrån dig. - Behöver jag inte stoppa in den?
Nej, det behöver du inte. Jag ville bara skrämma honom.
Stoppa tillbaka den där i ridbyxorna.
Tack! Tack från djupet av min strupe.
Du, Joe, hämta Florence.
Och du... flytta röven från bordet och sätt dig ner.
Tänker ni inte döda mig?
Tack, sir! Tack!
Den här gången ska jag driva ut djävulen ordentligt.
Hur är det, lilla krypet?
Har du funderat på vad du vill använda? Då så.
Jag antar att den här duger fint.
- Ska hon skjuta mig? - Nej, nej, din fjant.
Först ville hon det, men jag sa att det går fort med skjutvapen.
Enkelt. Det blir en snabb död med skjutvapen.
Men du förtjänar att känna det.
- Herrejävlar, flicka! - Fortfarande tveksam om vår nya medlem?
Så fan heller!
Hur är det, älskling? Mår du bra?
- Vatten... - Hämta vatten, Joe.
- Okej? - Jag är ledsen.
Var inte det, krypet. Du har gjort bra ifrån dig.
Tack, Joe.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det vände sig i magen på mig när jag såg det.
Det gör inget.
Du gjorde det riktigt bra.
Nej, nej...
Jag vill avsluta det.
Frun, får jag blanda mig i?
Visst.
Missförstå mig inte nu, med det finns bättre sätt att avsluta det på.
Du spöade honom rejält, men han lever fortfarande.
Jag trodde att han skulle dö när jag krossade ögat.
Det skulle man kunna tro, men det är inte alltid så lätt.
Man måste träffa på de rätta ställena.
Vill du göra slut på honom nu, eller vill du att han ska lida lite till?
- Inte så mycket till. - Då så. Titta här.
Slår du honom här, dör han på en gång.
Men slår du honom här eller här, kommer han bara att skrika som en gris.
- Tusen tack, sir. - Kalla mig Charlie. Vi är vänner nu.
Gör slut på honom, min älskling.
- Det där var en riktig föreställning. - Tyst, gamle gosse.
Sådär, nu ser vi till att tvätta av dig.
- Fröken? - Ja, Charlie?
Varför tog du död på din syster?
Hon tyckte om det.
Våldet. Hur börjar det egentligen? Våldet.
Vi befinner oss antingen på den ena eller den andra sidan.
Ibland båda två. Vart tar oskulden vägen?
Försvinner den, eller finns den kvar där, under allt det mörka,
för att försöka påminna oss om vilka vi är?
Hur förlorar vi oss, eller hittar våra sanna jag?
Oskulden och mörkret. Vilket av dem tillhör vi?
Du har blod i ansiktet.
Nu ger jag mig av, mor.
- Jag hade tänkt döda dig... - Varför?
- Varför skulle du döda mig? - Knip igen, jag ber dig.
Jag tänkte döda dig, men Henry övertalade mig att låta bli.
Han ville inte spilla mer blod,
och han ville inte att jag skulle vänja mig alltför mycket vid det.
Prisjägare och lagmän lär komma förbi här med tanke på den höga belöningen.
Då är det bäst att mor håller tyst.
Kom ihåg att det var Henry som gav dig denna gåva, livets gåva.
Det är också bra att ha i åtanke att du inte vet var jag finns,
medan jag vet var du finns.
- Förstår du mig? - Ja.
Henry bad mig lämna den här.
Jag önskar att jag...
Jag önskar...
Jag vet, mor.
- Fy satingen. - Vilken röra.
Vi tar oss en titt runt ägorna.
Berätta allt för mig. Vart tog de vägen?
Kvinna!
Vart tog de vägen?
- Det var det. - Ska vi inte försöka hinna ikapp?
Du vet att jag är med.
Gränsen är nära och de har ett långt försprång.
- Vi är slagna. - Nejdå. De har bara ett övertag.
Du bestämmer. Vi kan stanna här,
eller korsa gränsen och leta efter dem.
Jag tycker att du ska återvända till din familj.
Jag stannar och snokar runt lite.
Jag tar mig ett varmt bad, hänger kvar och ser om...
- Hörru, jag stannar. - Det vet jag.
Men jag klarar mig. Återvänd du till din familj.
Det är du som bestämmer.
- Men vi fick två av dem, eller hur? - Jajamensan.
Ibland beslutar vi oss för att välja fel väg.
Vi tror att vi är rättfärdiga,
men överraskar oss själva med att gå mot elden.
Fattar vi fel beslut är vi besegrade.
Sen är det hela över.
Det är över.
Öppna ögonen, lilla krypet. Mexiko.
Du och jag.
- Du och jag. - Kom igen, turturduvor!
Vi sätter fart och korsar floden innan vi vilar.
Jag kommer aldrig kunna visa dig hur tacksam jag är.
Det kommer du, och jag med.
Vi har all tid i världen nu.
Nej.
Henry!
Henry?
Förlåt mig, Henry.
Jag ville verkligen, men jag kunde inte.
Belöningen är hederliga pengar.
Ja... Det var det.
Berättade aldrig far för dig om revolvrar?
Man lämnar alltid, i alla lägen, en kammare tom. Vet du varför?
Vet du varför?
För om man är krumfingrad och laddar alla sex och tappar pistolen... Pang!
Då har man försatt sig i en riktig knipa.
Henry berättade... att han kände en man som sköt av sig pungkulan.
Han kunde aldrig ha umgänge igen.
Stackare. Hur mår mor?
Du ser härjad ut.
Jag vet. Jag vet.
Det har varit en tuff dag.
Många förändringar.
Till minne av Frank Gifford.
Tillägnad Ross "Papa" Pallone, den italienske cowboyen.
Han missade aldrig en västernfilm...
Svensk text: S Lundmark.
Mycket fint, mina herrar.
Mycket fint.