- Hei, hvor er du? - På sentralstasjonen.
- Er hun der? - Ja, men hun er sammen med en fyr.
Jeg er lei for det. Kommer du likevel?
- Jeg vet ikke. - Greit. Jeg sender deg adressen.
Jeg håper du kommer.
Unnskyld...
Unnskyld!
Nei, nei, nei...
Unnskyld, men du mistet denne. Den ble visst ødelagt.
- Takk. - Ingen årsak.
Sentralstasjonen stenger nå av sikkerhetsgrunner.
Den åpner igjen kl. 05.30.
Unnskyld? Hva vil det si at stasjonen stenger?
Det går ingen flere tog før i morgen tidlig.
- Så lenge kan jeg ikke vente. - Det står drosjer utenfor.
Jeg trenger ikke drosje, for jeg kom for sent til toget.
- Er billetten brukbar andre steder? - Penn Station stenger også nå.
Mottakelsen holdes på Rivington Street 102.
- Går det bra? - Ja.
- Hvorfor står du utenfor? - Stasjonen er stengt.
- Skal du stå her i hele natt? - Veska ble stjålet.
- Så surt. - Det skjedde på en bar.
Nå har jeg bare togbilletten og en ødelagt telefon.
Så leit.
Jeg finner på noe. Jeg trenger ikke din medfølelse.
Jeg ville ikke vise medfølelse, bare tilby å dele drosje.
- Du kan ikke hjelpe meg. - Bare la meg være grei.
Jeg har 80 dollars, cirka. Hvor langt skal du?
- Til Boston, sånn cirka. - Nord for Harlem, altså.
Et øyeblikk.
Unnskyld...
- Dama må til Boston i en fei. - New Haven!
New Haven. Veska ble stjålet. Hun betaler når hun kommer hjem.
Jeg må kjøre hele natta.
Se hvordan hun er kledd. Hva slags veske var det?
En Prada. Du får pengene og godt med driks.
Det blir over 1000 dollar.
- Mener du det? - Turen koster 500.
Ganget med to, for jeg må tilbake uten kunder.
- Det er greit. - Og jeg skal stole på henne?
- Du kan ikke betale. - Bare send meg en sjekk i morgen.
- Hvordan vet du det? - Du har ikke lurt meg før.
- Kortet ble avvist. - .Ja vel. Sånt skjer. Jeg har flere.
- Jeg bruker aldri dette. - Det er nok fordi det er utløpt.
- Så du kan både lese og regne? - Hei, rasshøl.
Dama di er strandet.
New York-drosjer får ikke kjøre i Massachusetts.
Greit, jeg ringer en venn.
Pinlig. Den er død.
Har du noe som helst som virker?
Unnskyld hvis jeg står i veien for alle som gjerne vil hjelpe deg.
Jeg kunne gjort andre ting.
Da er jeg lei for at jeg har oppholdt deg.
I like måte.
Hei, skatt. Beklager at jeg kommer for sent.
Hvis det skjer, må du se rett fram og gå med raske skritt.
- Takk. - Det var så lite.
Jeg er lei for at jeg var uforskammet.
Helt i orden. Vi har hatt en dårlig kveld begge to.
Tro det eller ei, men i morges virket kredittkortene mine.
Hva vil du gjøre? Skal vi finne et hotellrom?
- Unnskyld? - Jeg mener ikke...
Ikke til oss. Til deg. Hvis du ikke har venner i byen.
Nei, og jeg har heller ikke mobil.
Kredittkortet lå i veska, så jeg er ille ute.
Greit. Skal vi lete etter veska?
Tror du tyven har lagt den tilbake?
Ofte tar de bare pengene og kaster veska.
- Sjekket du i søppelbøtta? - Nei.
Husker du hva baren het?
Den begynner med
- Den lå downtown et sted. - Downtown.
- Det er på hjemveien. - På hjemveien?
Vil du bli med på eventyr og finne veska?
Greit.
Kom, da.
Hvor skal du? Downtown ligger mot sør.
Nemlig. Downtown.
- Jeg heter forresten Nick. - Jeg heter Carrie.
Hyggelig å hilse på deg, Carrie.
Var den der?
Jeg har en idé.
Den har dessverre ikke dukket opp, men man vet aldri.
- Det sa politiet også. - De er vanligvis så hjelpsomme.
Men de sa at noen tyver stjeler ting visse steder, -
- og iblant vet bartenderen noe.
Det er lettere å si det enn å gjøre jobben deres.
Sant nok.
Men det vanker nok en god dusør hvis du kommer på noe.
En Prada?
Den har affeksjonsverdi, og jeg gir mye for å få den tilbake.
Et øyeblikk.
- "Affeksjonsverdi". Smart. - Det er sant.
Takk for hjelpen. Du hadde neppe tenkt å rote rundt i søppelbøtter.
Jeg hadde ikke tenkt å ikke gjøre det.
Hva med alt det andre du kunne gjort?
Du nevnte jo ikke at skattejakt i søppelbøtter sto på programmet.
Jeg skal på audition i morgen.
Jeg jammet litt på stasjonen for å finne ut hva jeg vil spille.
- Så du spiller trompet? - Ja.
Jeg har ikke sett noen spille trompet siden skolekorpset.
Vi fins fortsatt, men vi marsjerer ikke like mye som før.
- Jazz? - Lytter du til det?
Jeg har ikke greie på det, men kjenner jo "My Funny Valentine".
Jeg sang den faktisk på leirskolen for Jonathan Weinstein bak et tre.
Jonathan Weinstein bak et tre? Hva var ekstranummeret?
Jeg strippet til I'm too sexy for my shirt.
- Fryktelig pinlig. - Modig gjort.
Han løp sin vei. Og så var jazzkarrieren over.
En skam. Hvilken karriere valgte du?
Jeg er kunstkonsulent og er i byen for å kjøpe et maleri.
- Hvilket? - Jeg vet ikke om du kjenner det.
Sikkert ikke.
Hvem er yndlingsmaleren din? Kjenner jeg ikke ham heller?
Sier jeg det, mister jeg all troverdighet.
- Nå må du bare si det. - Du er gal.
Kanskje vi har hellet med oss.
Jeg måtte innkassere noen tjenester.
- Så jeg skal dra dit? - Det er et råttent nabolag.
Tror du folk på Wall Street stjeler vesker?
Vel... Takk.
Jeg håper jeg var til hjelp.
- Særdeles mye. - Jeg tror han vil belønnes.
Gruppeklem? Smellkyss?
Jeg tror du sa "pen dusør".
Tar du kredittkort?
Så vi skal denne veien?
- Greit, jeg blir med deg. - Takk, men du må jo...
Du får ikke dra dit alene.
Det er forresten den veien.
- Er det greit? - Absolutt.
Min mann vil sikkert sette pris på at du hjelper meg.
Du trengte ikke nevne mannen din.
Det var ikke for å være mistroisk. Du er bare så hyggelig.
Hyggelig.
Det var så lite.
Hva skulle du i kveld? Har det med auditionen å gjøre?
Nei. Jo, på en måte.
Du vet når man ikke klarer å bestemme seg for om man skal gjøre noe?
Hvis man sier til universet: Gi meg et tegn hvis jeg skal gjøre det.
- Er auditionen "det" eller tegnet? - Tegnet.
- Kjenner du Duke Terry og bandet? - Nei.
Han er en fantastisk pianist som mangler trompetist.
Jeg elsker musikken hans, så jeg tenkte: "Hvorfor ikke?"
Og hva med det du snakket om?
- Det du trengte tegnet... - A, det.
Det er... et bryllup.
- Skal du forpurre et bryllup? - Nei.
Det er komplisert. Det er bare noen jeg vil møte.
- Bruden? - Nei.
Brudgommen?
Nei.
Hva med deg? Håndveska var vel en gave fra din mann?
Du mangler visst litt bling.
Jeg har ring, men den er til reparasjon i Boston.
- Greit, hvis du sier det. - Tror du ikke på meg?
Det angår ikke meg.
Nå er vi her. Dæven.
La meg gjøre det. Var det en svart Prada?
- Vi må ringe politiet. - Ja, de kommer straks. Neste torsdag.
Har veska noen kjennetegn?
Inni står det "BD" med barneskrift.
Hvorfor "BD"?
Stesønnen min skrev det. .Jeg heter Brooke Dalton.
Herregud. Hvorfor sa du at du heter Carrie?
Carrie Bradshaw bor i New York. Jeg kjenner deg ikke og fikk panikk.
Etterpå må vi ta en alvorsprat, Brooke.
Vent på meg på Gaffney's nede i gata.
- Hvor mye kontanter har du? - Vet ikke. 40 dollar, kanskje.
- Du gjør garantert noe sprøtt. - Takk for at du ikke sa "dumt".
- Du tar den og stikker, ikke sant? - Jeg vet ikke.
Men det er spennende, ikke sant? Av sted.
- Er det du som savner en veske? - Ja, uten den ryker hele stilen min.
- Four Seasons, Atlanta. - Michael Daltons rom, takk.
Et øyeblikk.
- Hallo? - Hei, skatt.
- Er alt i orden? - Ja, jeg fikk bare ikke sove.
Jeg ville bare si at jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også. Fikk du kjøpt maleriet?
Ja, jeg fikk det for 225.
Jeg er glad det gikk i boks til slutt.
Selvsagt. Gratulerer.
- Fikk du beskjeden min? - Nei, telefonen er ødelagt.
Det forundret meg at du ringte hotellet. Planene er endret.
Jeg tar morgenflyet og er hjemme åtte.
Da kan vi feire kjøpet med frokost.
Vil du ikke bare slappe av? Skulle du ikke ta et senere fly?
Jeg vil ikke bli her lenger enn jeg må.
Du jobber så hardt. Hvil deg, så spiser vi frokost når du er uthvilt.
Flyet er bestilt.
- Går det bra med deg? - Ja, jeg er bare trøtt.
Stakkars. Korn deg i seng. Vi ses i morgen.
- Greit. - Jeg elsker deg.
Prada fra i kveld. Tyler sa at du kjenner den.
- Damas kredittkort hjelper. - Vi stjeler ikke lommebøker.
Så dypt vil dere ikke synke.
- Her er den. - Dagens tilbud: 900.
- Den prisen fikk Tyler. - Og jeg betalte ham.
- Prøver dere å svindle meg? - Ring ham.
Han sier bare at jeg ikke har betalt, og så blir jeg snytt.
Unnskyld. Jeg føler meg så dum.
- Du har en avtale og ser ut... - Som en hjemløs?
- Nei. - En barsking?
Nei, la oss bare si hjemløs. Beklager at jeg tilkalte politiet.
- Jeg trodde bare... - At jeg ikke fikk juling alene?
Det kunne du sikkert fått, jeg trodde bare du var på dypt vann.
Hvordan gjør man seg fortjent til din tillit, miss Bradshaw?
Håndveska er borte. Hva nå?
Det er likegyldig. Det var over da jeg ikke rakk toget.
Hva var over?
Ekteskapet. Jeg måtte hjem før ham.
Å, så han vet ikke at du er i New York?
Nei, det er... komplisert.
Jeg forstår.
Hva mener du med det?
Det er ikke så vanskelig. Ringen mangler, -
- du må hjem før mannen din, og han vet ikke at du er i New York.
Beskylder du meg for utroskap?
Nei, jeg sier bare hvordan det ser ut.
Det er greit. Vi er mennesker og gjør feil.
Hvorfor ringer jeg ikke til elskeren min og ber om hjelp?
Jeg vet ikke. Kanskje han ikke vet at du er gift.
- Vent litt, da. - Hva vil du?
Takk, men bare gjør det du skulle før jeg kom og ødela kvelden din.
Du ødela ingenting. Jeg gjemte meg for å unngå...
Kvelden min var ødelagt før du kom, men din kveld...
Hvis vi kan redde ekteskapet ditt... Da er jeg dagens helt.
Det sier jeg ikke nei til.
Jeg vil ikke snoke, -
- men det viktigste er at du kommer deg hjem i natt, ikke sant?
- Ja. - Når må du være hjemme?
- Senest klokka sju. - Ja vel.
Da må du dra halv fire? Fire? Vi har tid i massevis.
- Manhattan. Carmel Car Service. - Carmel Car Service.
- Hva koster en tur til Boston? - 447 dollar.
Er det det billigste?
- Greit. - Hva sa de?
- 447, med alt. - Kan du skaffe det?
Jeg tror det. En venn av meg er i bryllupet.
- Det hadde vært fantastisk. - Ikke takk meg ennå.
- Er jeg kledd pent nok? - Det er nok bare mottakelsen igjen.
- Takk. - Du er jo faktisk dyktig.
"Ikke vondt ment." "Selvfølgelig ikke."
- Skal du spille det i morgen? - Jeg vet ikke. Kanskje.
Gjør det. Han Duke-fyren liker sikkert den låten.
Duke Terry.
Nå skal vi se. Jeg har jammet med bassisten hans. Lukas Wells.
- Han likte det jeg spilte. - Så fint.
Nok om meg. Du er mye mer spennende.
Min tur? Greit. Jeg er ganske likefram.
Jeg har en bror. Min mann jobber i finansverdenen.
Jeg kan ikke vise deg bilder, for telefonen er ødelagt.
- Beleilig. Hvordan møttes dere? - Jeg jobbet i London i Sothebys.
- Svære greier. - Etter noen år i London fikk jeg...
På fransk sier man dépaysement.
En følelse av hjemløshet.
Og jeg hadde vanskelig for å få venner i London.
Nei, så trist.
Så sjefen lot meg dra til Boston med en utstilling. Der var Michael.
Har du noen gang følt og visst innerst inne -
- at en annen ville spille en stor rolle i livet ditt?
Ja.
Kona hans hadde forlatt ham til fordel for en annen.
Hun tok barna, så det siste han ønsket, var et nytt forhold.
Jeg kan ikke tenke meg at du er det siste noen mann vil ønske seg.
Takk.
Jeg kjøpte maleriet sjefen min ville ha, og sendte det tilbake alene.
Siden har jeg ikke vært i London.
Det høres komplisert ut. Modig jente.
Jeg er fortsatt stolt av det. At jeg var...
At jeg var jenta som så kjærligheten og grep den.
Kompisen min er sikkert i baren. Da kan vi få deg hjem.
Er personen du kom for å snakke med, også der?
Så heldig som vi er? Sikkert.
- Er det virkelig så ille? - Hva?
Det som venter deg der oppe.
Nei, det er ingenting.
Det er en slags eks.
Har denne slags eksen et navn?
Hannah. Jeg har ikke sett henne på en stund.
- Var det et vondt brudd? - Fins det andre?
- Har de hatt sex her inne? - Det vil man nødig vite. Men ja.
- Er det her? - Godt spørsmål.
Jeg kjenner bare Danny og brudgommen.
Kjenner du henne?
Nei. Nei, det gjør jeg ikke.
- Klarer du dette? - Ja da.
- Ikke ha dårlige samvittighet. - Jeg har ikke det.
- Jeg har dårlig samvittighet. - Rettet du akkurat på meg?
- Har jeg begynt med det? - Du har verket etter det.
Jeg har rettet på deg inni meg i hele kveld.
Fint at vi har kommet så langt at du tør å gjøre det åpent.
- Herfra kan det bare gå nedover. - Jeg gikk glipp av den fine tiden.
Takk. Hva står PWC for?
- Faen. - Er vi på rett sted?
- Jeg tror ikke dette er noe bryllup. - Det var på tide.
Hvor er resten av bandet? Dere kommer en time for sent.
Trafikken, beklager. Men jeg er klar til å holde fortet.
- Hva er én saksofon godt for? - Det er en trompet.
- Og sangerinnen min. Hun er god. - Det betaler jeg ikke 5000 for.
Nei. Men vi trenger 600 i forskudd. Hvis de andre ikke kommer.
- Uaktuelt. - Kos dere med DJ-en.
- 350. - 500. Det er ti prosent og rimelig.
Greit. Sett i gang, mens jeg henter pengene.
Dere kan legge sakene på rom 1107.
Nei, Nick.
- Jeg kan ikke synge. - Det er ikke det jeg har hørt.
- Jeg klarer det aldri. - Jo da. Og vi trenger en vokalist.
Du vil hjem, ikke sant? Forestill deg at du står foran Jonathan.
- Weinstein. - Ja, et rom fylt med sånne.
- Men behold klærne på. - Jeg kan ikke.
Så vent med klærne til finalen, for det er vanskelig å overgå.
Showtime, mine damer og herrer. De uforlignelige...
Nick Vaughn, trompet, og Brooke Dalton, vokal. Vi begynner med -
- en smektende, vemodig "My Funny Valentine".
Hallo, dere to!
- Det var vilt! - Du var fantastisk.
Rommet. Denne veien.
Hallo? Kom.
- Jeg må ringe Danny. - Husker du nummeret uten mobilen?
- Husker du ikke nødnumre utenat? - .Jeg er ikke så ofte i nød som deg.
Danny, hvor faen er du? Du har gitt meg feil adresse.
Jeg trenger 450 dollar.
Det er en lang historie. Telefonen min er død, så legg igjen beskjed.
- Tror du han får beskjeden? - Jeg vet ikke.
- Jeg har en annen idé. - Bør jeg bekymre meg?
- Resepsjonen. - Jeg trenger en bil til Boston.
Med det vanlige sjåførselskapet? Hvordan vil du betale?
- Kan du sette det på regningen? - Naturligvis, Mr. Childers.
Den er her om ti minutter.
- Tror du det går? - Vi får se om ti minutter.
- Jeg liker trompeten din. - Takk.
Håper den dekker kausjonen når vi blir arrestert.
Det burde den. Jeg fikk den for en fin forlovelsesring.
Er disse maleriene malt av kunstneren fra London?
- Hvordan visste du det? - Man har da forstand på god kunst.
Du er en dust. Det spennende med hotellkunst -
- er ikke selve verket, men det som er bak det.
- Et pengeskap? - Nei. Har du hørt om hotellgraffiti?
En komiker fant på det.
Han begynte å tegne bak på maleriene.
Så la oss krysse fingrene.
- Oi. - Hva?
- Det må man bare beundre. - Det er det beste jeg har sett.
"Må stikke. Horene har kommet."
Vi bør nok ikke røre noe her inne.
- En bil til Mr. Childers? - Ja, sjåføren er her.
- Men du er ikke Mr. Childers. - Nei, Mr. Bradshaw.
Jeg følger bare gjesten ut.
Selvfølgelig. Jeg ringer bare rommet.
Det trengs ikke. Hva med en dram? Er den baren på Halston fortsatt åpen?
Ja. Skal vi dra dit?
Takk. Beklager bryderiet.
- Vi har fortsatt tid. - Men verken penger eller plan.
- Vi trenger en tidsmaskin. - Det har vi nesten.
For noen år siden kunne man ringe 1993 fra en telefonkiosk, -
- og så fortalte en newyorker hva som skjedde der det året.
Det var morsomt.
Så langt tilbake trenger jeg ikke ringe. Jeg må bare ringe i går.
Vi prøver.
Hva ville du sagt til deg selv?
Brooke? Det er ditt framtidige jeg. Hun tror ikke på meg.
Selvfølgelig ikke. Du må fortelle noe bare dere to vet.
Det arret du har i panna, som du sier til folk at du fikk i Argentina.
Det fikk du i virkeligheten under en Hanson-konsert.
- Kul historie. - Hysj, det er noteringsoverføring.
Pam fikk deg til å crowdsurfe, så du traff gjerdet -
- og havnet på akutten.
Så nå tror du på meg? Hva du enn gjør, -
- ikke snakk med fremmede på Grand Central.
Bare dropp New York.
Bli hjemme, se en film, bestill mat, ta et bad og gå til sengs.
Så er alt i orden i morgen.
Men da ville du ikke ha møtt meg.
Jeg vet fortsatt ikke om det er bra.
- Hva annet kan vi gjøre? - Så lett slipper du ikke unna.
Å nei, du. Jeg roter ikke med rom og tid.
- Hanson. - Greit. Kom igjen.
Men jeg ringer til 2004.
Nick, det er meg. Deg fra framtida.
Klovnen trodde på det.
Når Red Sox kommer til finalen, må du satse alt du eier, på dem.
Det høres sprøtt ut, men gjør det.
- Greit. Adjø. - Var det alt?
Har man en tidsmaskin, må man jo gamble.
Og... det virket ikke.
- Hva med en buss? - De går ikke om natta.
Chinatown-busser gjør det og koster bare 80 dollar.
- Har vi det? - Nei.
Men det er lettere å skaffe enn 500.
Vi gjorde så godt vi kunne.
Men tida er snart ute.
Kan du ikke bare ringe din mann og si at du er i New York?
- Han vet at jeg er i New York. - Han trenger ikke vite hvorfor.
Han vet det også.
Hvorfor må du hjem før ham?
Må du gjøre noe før han kommer hjem?
Uansett er han en idiot hvis han henger seg opp i det.
Selv om jeg måtte gjøre noe, rekker jeg det ikke.
Så la oss finne ut hvordan vi ordner opp i det.
Kan ikke noen andre gjøre det for deg?
Jeg har ikke flere mynter. Hva med deg?
Ta den, da.
Pam, det er Brooke. Beklager at jeg ringer så sent.
- Er det noe galt? - Du må gjøre meg en stor tjeneste.
Bare si hva det er.
I bakgården hos meg er det en nøkkelboks ved bassengfilteret.
Gå opp på rommet. På senga ligger det et brev til Michael.
Ta det med hjem, men lov meg at du ikke leser det.
Selvfølgelig ikke.
Klokka er fire nå. Hvor lang tid har jeg?
Tre timer.
Kan jeg låne telefonen etter henne?
- Jeg skal gjøre det, Brooke. - Glad i deg. Takk.
- Det var så lite. Ring om en time. - Greit.
- Det går bra. - Greit. Ha det.
Det er første gang jeg ser deg glad.
Jeg er bare lettet. Jeg ser annerledes ut når jeg er glad.
Det er fint at det ordnet seg.
Du kunne aldri funnet på å være utro.
Er du typen som idealiserer kvinner, Nick?
- Det er en farlig vane. - Jeg er en farlig kar.
Det var derfor du fikk deg en på trynet. Har Danny lagt igjen beskjed?
Ja. Han ga meg feil adresse. Han blir ordblind når han drikker.
Hvor er det?
Det spiller ingen rolle. Jeg drar ikke.
La oss bare gå rundt. Central Park er trygt på denne tida av døgnet.
Så ille kan det da ikke være.
Har det noe med denne Hannah å gjøre?
For jeg stiller gjerne opp. Jeg har jo pyntet meg.
Det er sent.
Du undervurderer meg. Jeg er en god livvakt eller åndelig veileder.
Jeg kan være din Jimmy Gresshoppe.
Hun er der sammen med noen.
Skjønner.
Du reddet jo ekteskapet mitt, og det gjør deg liksom til...
En helt.
Helter er ikke redde for å møte eksen.
Vi kan late som om vi er sammen.
- Da blir hun nok sjalu. - Hun vet at du ikke er min type.
Det var bare det første som falt meg inn.
Kanskje hun tror jeg har forandret deg. Da går hun fra vettet.
Vil du, Nick Vaughn, være min...
- Carrie Bradshaws. - Brooke Daltons fiktive kjæreste?
Jeg håper det er riktig sted, for jeg kan bare én sang.
- Nick! - Hei.
Jeg klarte bare å skaffe 350. Jeg håper det er nok.
- Hei. - Hei. Jeg heter Brooke.
- Danny. - Takk for hjelpen, Danny.
Du kan beholde pengene. Vi har løst problemet.
Hva? Jeg solgte en nyre.
Ikke min egen, men hva sier jeg når hora våkner?
- Jeg tuller! Hun våkner ikke. - Er du der allerede?
Jeg gjør ham flau. Vil du ha noe å drikke, Brooke?
Du legger an på en som er opptatt.
- Ikke på den måten. - Det er ikke til oss.
Jeg sover på Dannys rom. Kan du la være å pisse i skapet?
Det lover jeg ikke. Jeg kan ha drukket ganske mye.
Jeg prøver å finne ut om jeg har drukket for mye.
Men hvis man kan spørre seg selv om det, må svaret være nei.
- Danny har studert filosofi. - Jeg har en teori.
Opptatte kvinner i bryllup er faktisk ikke alltid opptatt.
- Vil du ikke ha noe å drikke? - Ellers takk, Danny.
Dave! Din gamle skøyer! Hvordan går det?
- Skal jeg gå utenfor? - Bli her.
Hei.
- Hannah Dempsey, Brooke Dalton. - Hyggelig å hilse på deg.
Trafikken var ille, så jeg trodde ikke jeg rakk deg.
Gjorde du? Eller, ja, det gjorde du.
- Men nå er du her. - Ja.
Jeg trodde ikke jeg rakk deg heller. Og det gjorde jeg ikke. Før nå.
- Vi kan holde på i mange minutter. - Timer.
- Vi er rappe i kjeften sammen. - Ellers er jeg nesten kjedelig.
Er du her i embeds medfør?
- Nei, det... - Jo.
Han skal på audition hos Duke Terry i morgen.
Nick, det er fantastisk!
Han spilte med Lucas Wells, og Lucas likte musikken hans.
Det tror jeg nok. Fortell alt.
Vær så god, skatt.
- Cole, dette er Brooke. - Hyggelig.
- Dette er Nick. - Hei.
Nick skal på audition hos Duke Terry i morgen.
Å, jazzmusikeren? Vi har sett ham live mange ganger. Godt jobbet.
Takk.
Det er litt sent, men skal vi ta en kaffe et sted?
Vi er sent ute til noe. Vi stakk bare innom.
Vi skal ikke hefte dere, men hvis det passer, bor jeg på SoHo Grand.
Greit.
- Hyggelig å hilse på deg. - I like måte.
- Hyggelig. - Ha det, Cole.
- Hvorfor stakk vi av på den måten? - Vi stakk ikke av.
Jo, det gjorde vi.
Jeg vet alt om å stikke av. Det er enklest.
Jeg har ikke sett henne på seks år.
- Du klarte deg fint. - Nei. Det var fryktelig.
Det var pinlig. Beklager at du måtte se det.
Etter seks år burde jeg ha noe mer interessant å si.
Jeg tror ikke hun la merke til det.
Seks år?
Hvordan møttes dere?
På universitetet. .Jeg studerte medisin, tro det eller ei.
Det gjør jeg ikke, men jeg har god fantasi.
Det var ikke noe for meg.
Jeg brukte all fritiden på musikk og konserter.
Hannah var den første som støttet det valget.
Flink jente.
Hun jobbet med grafisk design. Det var hennes store kjærlighet.
Hun elsket deg også, ikke sant?
Jeg tviler på det iblant.
Men sjeldent mer enn 50 ganger om dagen.
Hva skjedde?
Hun fikk tilbud om jobb i Philadelphia.
Lur som jeg er, tenkte jeg at det var rett tidspunkt til...
Å nei.
Så jeg kjøpte ring. Den kostet en formue.
Jeg knuget den hele dagen, helt til jeg fikk krampe i hånden.
Da jeg kom hjem til leiligheten, -
- hamret hjertet, og jeg svettet.
Ikke av nervøsitet, -
- men av spenning.
Jeg var veldig spent. Jeg var virkelig...
Jeg var virkelig glad.
Jeg gikk inn, og da jeg så henne, visste jeg at noe var...
...annerledes.
- Som det franske ordet ditt. - Dépaysement.
Hun sa -
- at det var på tide å ta en pause.
Det er forferdelig.
Hva gjorde du?
Hva kunne jeg gjøre?
Trygle? Gråte?
Jeg gjorde ingen av delene. Jeg satt bare der, helt knust.
- Jeg ble fullstendig... - Overrumplet.
Det var det. Helt til i kveld.
Jeg ankom stasjonen klokka tolv, men klarte ikke å gå derfra.
Du klamret deg fast til du klamret deg til meg.
- Klamrer jeg meg til deg? - Dessverre.
Det høres ille ut, når du sier det sånn.
- Unnskyld. - For hva?
Fordi jeg har latt deg sitte her uten å få deg til å gå inn igjen.
Nei, det kan du bare glemme.
Du drar ikke helt til New York uten å gjøre noe.
Jeg trodde hun var alene. Ikke på en trist, men en romantisk måte.
Sånne jenter er aldri alene.
Det var noe mellom dere. Det så vi begge.
Det betyr ingenting.
- Det betyr at du har en sjanse. - Til å bli dumpet?
Det har du vært siden det med ringen.
Sjansen din kan være én til én trillion. Eller én til to.
Dette handler om anger, og da har man alt å vinne.
Det var en gnist der, Nick.
Fyren hun var sammen med... Cole?
Sånne har jeg sett mange av. Du er verdt tusen sånne.
- Hva skjedde med en trillion? - Han var høy.
De er kanskje ikke sammen. Hun sa: "jeg bor på SoHo Grand".
Du skal jo ikke fri til henne.
Hva om jeg frir til henne ved et uhell?
Hvorfor virker et enkelt valg alltid for lite til å ha stor betydning?
Jeg vet ikke.
Iblant må man bare ta valget og hoppe.
Du har rett.
Jeg gjør det. Å nei...
- Skal du holde meg i hånda? - Nei, gi meg trompeten din.
Hun ble glad. Vi skal spise lunsj i morgen. Alle tre.
- Fyren også? - Nei.
- Meg? - Niks.
Nick, snakk med meg.
Hun er gravid.
Men det er jo greit. Vet du hva han sa?
At hun gleder seg over auditionen, for hun trodde alltid på meg.
- Jeg er så lei for det. - For at du er et fjols? Jeg også.
Går det bra?
Ellers må jeg slite med skyldfølelse.
Da har jeg det helt jævlig.
Jeg har nok ikke følt meg bedre siden hun forlot meg.
Nå har jeg i det minste noe konkret å forholde meg til.
I stedet for alle årene hvor jeg har forestilt meg alt mulig...
Jeg vet at det er slutt.
Så det skal du ha takk for.
Jeg venter fortsatt på avslutningen.
Hun sa at hun aldri har vært lykkeligere.
Jeg må vel ta det som en mann og ta det pent.
Det er helt jævlig. Så det sier jeg også takk for.
Vel?
Hva skal du gjøre nå?
Vi har dekt alle viktige emner i livet. Hva gjenstår?
Småprating.
Kom.
- Det er over leggetid for meg. - Vi går på damp begge to.
Du skal på audition i morgen. Du burde sove eller øve.
- Det spiller ingen rolle nå. - Hva mener du?
Jeg drar ikke.
Du kom jo til New York for å få et tegn, og det var tegnet.
Ja, men jenta var "det".
Så lett slipper du ikke. Jeg hørte deg spille, og du elsket det.
Det føles som om kjærligheten ikke blir gjengjeldt.
Vi gjør det.
SYNSK
La oss snakke om framtida. Vi kan finne et tegn til tegnet ditt.
Du tar det vel ikke alvorlig? Det er svindel.
De sier noe vagt, og så fyller hjernen ut resten.
Jeg forventer ikke at problemene våre blir løst.
- Hva er poenget? - Poenget er hva så?
Jeg trenger ikke kjenne framtida mi.
Man trenger ikke tro på det for å få noe ut av det.
Greit.
Er det åpent?
Hallo.
- Du er dyktig. - Visste du at vi kom?
Nei, jeg skulle bare ut med søpla.
Vil dere leses?
- Vi har ikke penger. - Jeg vet det. Jeg fikk ikke sove.
Så det er fint med selskap. Stig på.
Han vet det? Skal jeg bli imponert eller fornærmet?
Hvem vil være først?
Bruker du ikke tarotkort eller en krystallkule?
Jeg gjorde det før. Kona mi mente -
- at det var bedre om kundene så meg gjøre noe.
Men jeg ser faktisk bare på dere og sier hva jeg ser.
- Hvor er kona di nå? - Hun har gått bort.
- Kondolerer. - Det er i orden.
Hvem vil være først?
- Han. - Hun.
Jeg ser en trompet.
- Du er musiker. - Du har utrolige evner.
Det virker hver gang. Selv på skeptikerne.
Så, unge dame.
Hva skal vi gjøre med deg?
Du står ved en korsvei.
Du tror du vet hva problemet er.
- Du tar feil. - Hvorfor det?
Du tror du er fanget av det som skjer.
Du har faktisk alternativer, du er bare for redd til å se dem.
Hvilke alternativer har jeg?
- Du kan gå din vei. - Fra hva?
Det vet jeg ikke. Men det gjør du.
Man kan alltid gå sin vei, og iblant bør man gjøre det.
Du kan få en framtid med den fyren der.
Det sier jeg ikke bare til alle som kommer hit.
Nick er en flott fyr, men jeg er gift.
Du spurte om alternativene. Jeg står ved hva jeg ser.
Men hva hvis tingene som virkelig betyr noe, -
- er ting jeg ikke har noen innflytelse på?
Vet du hva som var det viktigste jeg lærte av ekteskapet?
- Etter et helt liv med den samme? - Hva da?
At man ikke kan la dem man elsker, bestemme hvordan man elsker.
- Lettere sagt enn gjort. - Beklager. Ingen penger tilbake.
- Kan jeg låne telefonen? - Bruk den i rommet nede i gangen.
- Der kan du snakke mer uforstyrret. - Takk.
Så kan Nick og jeg snakke litt sammen.
Har du noen Lotto-tips?
Nei, og heller ikke hesteveddeløp eller rulett.
- Hallo? - Det er meg.
Jeg fikk ikke tak i brevet. Nøkkelen var ikke der.
Hva? Den ligger i boksen ved bassenget.
Nei. Jeg fant boksen, men nøkkelen var vekk.
Noen må ha tatt den uten å legge den tilbake.
- Du kan bryte deg inn. - Jeg prøvde.
Jeg knuste vinduet i bakdøra, men alarmen gikk.
Unnskyld. Jeg fikk panikk og løp.
- Det er i orden. Du prøvde. - Jeg er lei for det.
Klokka er fem, så få deg litt søvn.
Greit. Ha det.
Jeg var på fest like etter studiene. Musikken begynte.
Det var "Moon River".
Og så kom det en jente.
Den vakreste jenta jeg hadde sett.
Hun kom bort til meg og dro meg ut på dansegulvet.
Jeg kunne ikke danse, men det hadde ingen betydning.
Jeg gjorde meg gjerne til latter for å få ett minutt med henne.
Og det gjorde jeg.
Det hele begynte med en sang.
Dere høres ut som det perfekte par.
Vel, Nick, det perfekte fins ikke.
Det vil alltid være slit. Man må bare velge hvem man vil slite med.
Går det bra?
Han er bare synsk. Hva vet vel han?
Jeg føler meg forbigått. Han snakket ikke om framtida mi.
Vil du gjøre et forsøk?
Jeg vet du prøver å muntre meg opp. Det er snilt av deg.
Men dette er et stort rot. Beklager at jeg blandet deg inn.
Betyr det nei?
Vil du virkelig vite noe om framtida?
Kanskje ikke.
Du jobber som musiker til leppene faller av. Du er anerkjent.
- Du har en... - Maserati?
Hund og kredittkort som virker.
Du forelsker deg i en kvinne som fortjener deg.
Og hun stoler på deg.
Hvis jeg er så heldig, kan jeg ikke tenke meg å skuffe henne.
Michael og jeg har bryllupsdag 17.august
I år ville jeg overraske ham mens han var i Atlanta.
Jeg ville sjekke hans siste møte, så jeg fant en e-post på PC-en hans.
Den var merket "Viktig" og emnet var "I kveld".
Det handler om et møte på Ritz Carlton rom 1216.
Ved midnatt, underskrevet
De følgende månedene skrev han "Lynn" til henne, og hun svarte med...
"Linny".
- Hva gjorde du? - Ingenting.
Jeg leste bare e-postene om og om igjen som en roman.
Han fortalte henne veldig personlige ting.
Bekymringer.
Morsomme ting.
Sånt man sier til en man elsker.
Og ekteskapet deres?
Det var tilsynelatende uendret.
Bortsett fra at hvert blikk, hver vits...
...hver gang vi elsket...
Alt ble bare løgn.
Jeg var helt lammet og kunne ikke konfrontere ham med det.
Det er livet mitt, ekteskapet mitt. Dette er min verden -
- og eneste sjanse for kjærlighet.
Men så sluttet det. Han sa at han hadde dårlig samvittighet.
Kanskje han valgte meg.
For to dager siden dro han til Atlanta.
Jeg slo på PC-en, og der lå en e-post til henne hvor det sto:
"Jeg hører du er i byen. Skal vi møtes i morgen kveld?"
Jeg ble rasende og fikk lyst til å rive ut øynene på ham.
Så jeg skrev et brev til ham.
Om hans søte ord til henne og alt det slemme jeg ville si til ham.
Jeg hadde tenkt på å skrive det brevet i månedsvis.
Så la jeg forlovelsesringen og gifteringen -
- i konvolutten og la den på puta.
Men nå drar han hjem i stedet for å møte henne.
Da jeg satt der i baren...
...forsto jeg plutselig at jeg elsker Michael.
Jeg ble overveldet av alt vi hadde opplevd sammen.
Alt det vi hadde til gode.
Jeg forsto at jeg hadde mistet alt.
- Det tror jeg ikke du har. - Jo, det har jeg.
Du har ikke sett brevet. Det kan ikke reddes.
Jeg kunne ha snakket med ham, tilgitt ham eller funnet ut av det.
Men jeg kan ikke rette opp alt det hatet.
Derfor...
...måtte jeg hjem og fjerne bevisene.
Så jeg reiste meg for å ta veska, men da jeg snudde meg...
Så var den ikke der.
Iblant tenker jeg på huden hennes. Om den er mykere enn min.
Ikke gjør det, Brooke.
Jeg hater ham for det.
Men du elsker ham.
Hva om han elsker henne høyere?
Det kan ikke tenke meg.
Men det er mulig, ikke sant?
Å møte den perfekte selv om man er forpliktet overfor en annen.
Nei.
For er man det, leter man ikke etter det perfekte hos andre.
Du sier bare det jeg vil høre.
Hvis det er det du vil høre, har du allerede bestemt deg.
Jeg tror han finner brevet og ringer deg med det samme.
- Hva om du tar feil? - Da må du stå oppreist i det.
Men du var i det minste modig. Du stakk ikke av.
Du holdt din del av avtalen.
Han vil nok be om tilgivelse. Han gjorde en feil, og det vet han.
Vi elsker dem vi elsker. Det er surt.
Jeg kommer straks tilbake.
Er det toalett her?
Drosje!
- Får ikke jeg også et brev? - Jeg må dra.
- Hvor? - Skal der være med?
- Hun har ikke penger. - La meg ta meg av dette.
Jeg besøker min mor i Indianapolis og finner på noe der. London, kanskje.
- Hvordan? Uten ID og penger? - Jeg vet ikke.
- Jeg kjører. - Flott. Takk.
Jeg lar deg ikke stikke av.
- Jeg tror jeg vet hvem du er. - Hvem?
Jenta som ser kjærligheten, og griper den.
- Kanskje jeg valgte feil. - Du sa nettopp at du elsker ham.
Det sa du. Jeg hadde ikke sagt det på en halv time.
- Det må finnes bedre metoder. - Har du flere gode ideer?
- Nå er jeg din beste rådgiver. - Det sier jo alt jeg trenger å vite.
Hvis jeg må ta imot råd fra en jeg møtte for fire timer siden, -
- er jeg i trøbbel.
Du droppet studiene for musikken, og nå sløser du bort ditt livs sjanse -
- fordi du ble vraket av jenta du elsket.
Det er vondt, ikke sant? Hvem må stå oppreist nå?
Du er ikke byens største taper, men bare fordi jeg fortsatt er her.
Greit.
Jeg hater dette uttrykket, så unnskyld, -
- men kan vi bare puste med magen? Pust med magen.
Det har vært en lang natt.
Vi har et par timer før du må ta toget.
Jeg vet om et varmt sted hvor vi kan slappe av.
Danny?
- Hvor tror du han er? - Han har nok sloknet et sted.
- Du kan gå på badet først. - Takk.
- Er du sulten? - Skrubbsulten. Hva har vi råd til?
Jeg tenkte å ta det på rommet. Vi har et budsjett på 300 dollar.
Overrask meg.
- Nick? - Ja.
.Jeg er lei for det jeg sa. Jeg ble litt defensiv.
Definer det.
Grov.
Tarvelig.
Sammensatt.
Greit.
Unnskyld.
Hva driver du med?
- .Jeg kan ikke. - Unnskyld.
Unnskyld.
Du ventet i hvert fall noen timer.
Nå føler jeg meg ikke bare som en nødløsning.
- Nevnte jeg at du er sjarmerende? - Du brukte andre ord.
Hva var det du sa? "Byens største taper"?
Unnskyld.
- Jeg har en idé. - Greit.
"Takk for oppholdet. Hjelp oss med å bli bedre. Rommets tilstand."
Fint.
Altså ikke strålende, men fint.
"Renhet". Sterkt forbedret.
- "Dekor." - Kjedelig kunst, men vi fikset det.
"Vil du bo her igjen?" Det hopper vi over.
"Hva syns du samlet sett om oppholdet?"
Det overgikk alle forventninger.
Hvordan kan en av de verste kveldene i livet være en av de beste?
Jeg vet ikke.
Jeg tror det var en grunn til at vi møttes på stasjonen.
Det var meningen at vi skulle finne hverandre.
Vet du hvorfor jeg fortsatte med musikken?
- Fordi Hannah ville det? - Ikke egentlig.
Jeg drømte om å spille med en som Duke, og at Hannah kom inn.
Og så ville hun se hva hun ga avkall på.
Hun ville gjøre et nytt forsøk.
Vi hadde nok begge ting vi hadde utsatt altfor lenge.
Si hva du tenker på.
Jeg vil se om jeg er god nok. Ikke for henne, men for meg selv.
Si hva du tenker på.
- Jeg vil knuse ham. - Bra. Han fortjener det.
Men du elsker ham.
Men jeg elsker ham.
Jeg må tilbake og se hva vi er klare til å gjøre med det.
Jeg vil aldri kunne tilgi meg selv -
- hvis jeg ikke kjemper for det.
Det er slutt på å stikke av, men akkurat nå...
...skal vi bare nyte dette litt til.
Nick, det er deg igjen.
Jeg vil bare gi deg et råd til.
En kveld står du og spiller på Grand Central -
- og finner på gode grunner til ikke å møte jenta som forlot deg.
Du kommer til å møte noen.
I starten virker hun... kjølig.
Det lukter trøbbel av henne.
Hun tar alle pengene dine, og du får deg en på tygga.
Men...
...bli sammen med henne.
Du trenger henne mye mer enn hun trenger deg.
Når natta er over, får du lyst til å si noe, men ikke gjør det.
Hun vet allerede hva det er.
Bare gi henne et kyss og ønsk henne lykke til...
...og...
...takk henne...
...for at hun viste deg at man kan elske flere enn én i løpet av livet.
Vent. Nick, det er Brooke.
Ikke betal kredittkortregningen den måneden.
Greit.
Han sa han ikke hadde tenkt å gjøre det.
- Lykke til. - Takk, Nick.
Hjelp oss med å bli bedre.
Kunne du tenke deg å bo her igjen?
Snu.