ÎNAINTE DE A NE DESPĂRȚI
Hei, omule, unde ești?
Încă sunt în gara Grand Central.
Ea este acolo?
Este aici.
Dar e cu un tip.
Îmi pare rău, omule.
Mai vii?
Nu știu.
În regulă, ei bine...
Îți voi trimite adresa prin mesaj.
Chiar sper să vii.
Rahat!
Scuză-mă!
Nu, nu, nu!
- Scuză-mă. - Da?
M-am gândit că l-ai vrea înapoi.
- Mulțumesc. - Cred că este spart.
- Mulțumesc mult. - Sigur.
Datorită regulilor Port Authority Security,
stația se va închide.
Se va redeschide la ora 5:30 dimineața.
Scuză-mă,
ce înseamnă că "stația se va închide"?
Înseamnă că trebuie să pleci.
Nu mai circulă trenuri până dimineață.
Dar nu pot să aștept atât de mult...
Este o coadă pentru taxiuri în față.
Bine, dar n-am nevoie de un taxi
pentru că mi-am pierdut trenul...
Ușile gării
se vor închide în 5 minute.
Pot folosi acest bilet în altă stație?
Nu-ți va fi de folos.
Stația Penn se va închide, de asemeni.
Sigur ești în regulă?
Sunt bine.
Pot să te întreb de ce stai afară?
Au închis stația.
Plănuiești să rămâi afară toată noaptea?
Mi-a fost furată poșeta.
La naiba.
Da, am fost într-un bar, iar acum, tot ce am
e acest bilet de 13 dolari și telefonul spart.
Rahat.
Îmi pare rău.
E în regulă. Mă voi gândi la ceva.
N-am nevoie de mila ta.
Ei bine, n-aveam de gând să-ți ofer milă.
Vroiam să mă ofer să împărțim un taxi.
Nu mă poți ajuta.
Nu, haide, lasă-mă să fac un lucru bun.
Ți-a fost furată poșeta, iar eu am...
80 de dolari, mai mulți sau mai puțini.
Cât de departe mergi?
Boston, mai mult sau mai puțin.
Deci, la nord de Harlem.
În regulă. Așteaptă.
Scuză-mă.
Hei. O vezi pe doamna asta?
Trebuie să ajungă în Boston în grabă mare.
Nu. New Haven.
New Haven... și poșeta i-a fost furată.
Este o urgență.
Când o vei lăsa acasă în New Haven,
îți va semna un cec mare.
Știi despre ce vorbești?
Să conduc toată noaptea, jumătate din dimineață.
Știu. Haide, omule.
Observi cum este îmbrăcată? Ce fel de poșetă era?
- Prada. - Era Prada?
Prada. Era o poșetă Prada.
E de încredere, plus un bacșiș mare.
Va costa mai mult de o bătrână.
Du-te... Vorbești serios?
200 de mile, la tarif de 2,50 dolari/milă, fac 500 de dolari.
Ori doi, pentru că mă întorc singur înapoi.
- Adună și taxele rutiere, de două ori. - În regulă.
Bine, bine, bine.
Am înțeles.
Și vrei ca eu să am încredere în ea?
Nu, nu, nu poți plăti.
E în regulă. Îmi vei trimite un cec dimineață.
De unde știi că îți voi trimite un cec?
Când nu mi-ai dat banii înapoi?
Cardul tău este refuzat.
Bine. E în regulă. Se întâmplă uneori.
Mai am unul. Niciodată nu-l folosesc pe ăsta.
Probabil, pentru că e expirat.
Știi să citești și să aduni...
Cum de ești șofer de taxi?
Hei, uite, tâmpitule, prietena ta este blocată aici.
Niciun taximetrist din New York nu este licențiat să conducă în Massachusetts.
Așa că nimeni nu-și va asuma riscul.
În regulă. În regulă.
Știi ce? Pot suna un prieten.
Este jenant.
N-are baterie.
Dumnezeule!
Ai ceva care să funcționeze?
Îmi pare rău.
N-am realizat că ocup tot spațiul
din fața cozii bărbaților care încearcă să te ajute.
Știi, sunt alte lucruri ce le-aș putea face,
oricât de surprinzător ar părea.
Bine.
Ei bine, îmi pare rău că te-am reținut.
Ei bine, este reciproc sentimentul.
Hei, scumpo, îmi pare rău că am întârziat.
Se mai întâmplă, privește direct în față,
continuă să mergi hotărâtă.
- Mulțumesc. - Desigur.
Îmi pare rău pentru mai devreme,
pentru că am fost nepoliticoasă și n-ar fi trebuit să fiu.
E în regulă.
Înțeleg.
Nopți de rahat peste tot.
Dacă mă crezi sau nu, astăzi de dimineață,
chiar am avut cărți de credit funcționale.
Deci ce vrei să faci?
Vrei o cameră de hotel sau ceva?
Poftim?
Nu, nu... Iisuse.
Nu pentru noi, ci pentru tine.
În caz că nu ai prieteni în oraș.
Nu am prieteni în oraș și n-am nici telefon.
Buletinul și cărțile mele de credit
îmi erau în poșetă, așa că sunt terminată.
Bine.
Vrei să încercăm să-ți găsim poșeta?
Ce, de parcă persoana care a luat-o are de gând să o pună la loc?
Ei bine, nu, dar uneori iau numai banii.
Și aruncă poșeta.
Ai verificat pubele de gunoi de la bar?
Nu. Nu.
Ce bar era? Îți amintești numele?
Da, începea cu "L."
Nu-mi pot aminti.
Era către centru.
Către centru.
Ei bine, este în drumul meu.
În drumul tău?
Vrei să vii cu mine, să avem o mică aventură?
Să-ți găsim poșeta?
Bine.
Să mergem.
Unde te duci?
Centrul este către sud.
Corect.
Către centru.
Eu sunt Nick, apropo.
Hei, eu sunt Carrie.
Carrie.
Mă bucur să te cunosc, Carrie.
Nimic?
În regulă.
Am o idee.
N-a apărut, îmi pare să vă spun.
Dar nu se știe niciodată.
Da, asta a spus și poliția.
Nostim, de obicei sunt de mare folos.
Dar apoi mi-au spus despre băieții ăștia
care fură poșete din anumite locuri
și că, uneori barmanul
știe câte ceva.
Bănuiesc că e mai ușor să vorbești prostii decât să-ți faci treaba de polițist.
Așa-i.
Așa-i, e adevărat.
Dar...
Pun pariu că ar fi un bacșiș destul de atractiv
dacă ți-ar veni ceva în minte.
- Prada, ai spus? - Da.
Are valoare sentimentală
și aș plăti mult ca să o recuperez.
Dă-mi o secundă.
Valoare sentimentală. Elegantă abordare.
Este adevărat.
Apreciez că faci asta.
Știu că nu plănuiai să-ți petreci noaptea
scormonind prin pubelele murdare de prin toalete.
Ei bine, n-am plănuit să nu o fac.
Ei bine, dar cum rămâne cu celelalte lucruri care le puteai face?
Păi nu ai spus că vânătoarea de comori din pubele e în meniu.
De fapt sunt în oraș pentru o audiție... Mâine.
Stăteam în stația Grand Central
încercând să încropesc ce voi cânta mâine.
Deci, trompetă?
Da.
Nu cred că am mai văzut pe cineva să cânte la trompetă
de când cu formația clasei a 8-a.
Ei bine, încă suntem pe aici.
Doar că nu mărșăluim la fel de mult pe cât obișnuiam.
- Jazz. - Da.
- Asculți? - Îmi place. Îmi place jazzul.
Nu-l cunosc.
- Știu ce este "My Funny Valentine." - E clasică.
De fapt am cântat-o într-un an în tabăra de vară.
I-am cântat o serenadă lui Jonathan Weinstein din spatele unui copac.
Jonathan Weinstein după un copac.
Care a fost bisul tău?
O părticică din...
Curajos.
Atât de jenant!
Curajos!
El a fugit.
Și acela a fost sfârșitul carierei mele în jazz.
Da.
Ei bine, e păcat.
Care a fost următoarea carieră?
- Sunt un consultant de artă. - Serios?
Mă aflu în oraș să achiziționez o pictură.
Da? Care este piesa?
Nu știu dacă o știi.
Probabil că e adevărat.
Care este pictorul tău preferat?
Sau nici pe el nu l-aș cunoaște?
Nu, nu. Dar dacă ți-aș spune asta,
mi-aș pierde credibilitatea.
Haide! Trebuie să știi.
Ești netot.
Ei bine, putem avea noroc.
A fost nevoie de puțină convingere.
A trebuit să cer un favor sau două.
Deci trebuie doar să ajung la adresa asta și...?
- Acela e un cartier mizerabil. - Ce, crezi că
tipii de pe Wall Street fură poșete?
Ei bine, mulțumesc.
Sper să fi fost de ajutor.
Extraordinar.
Cred că vrea gratitudine.
Îmbrățișare de grup?
O pupă mare?
Cred că cuvintele erau "bacșiș atractiv".
Corect.
Accepți cărți de credit?
Bine, deci este pe aici, nu?
În regulă, m-ai convins... Vin cu tine.
Mulțumesc, dar serios, ai treaba ta și...
E în regulă. E târziu.
Te îndrepți către un cartier rău-famat.
Nu te voi lăsa să mergi singură.
În plus, este pe aici.
Ești sigur că nu te deranjează?
Absolut. Haide.
Sunt sigură că soțul meu chiar apreciază
faptul că mă ajuți.
E incredibil de altruist din partea ta.
Nu trebuia să spui aia.
Care?
Chestia cu soțul.
Ei bine, n-am vrut să mă îndoiesc de tine.
Doar că ești atât de amabil.
Amabil.
Ei bine, nu o mai spune.
Deci care era lucrul către care te îndreptai în noaptea asta?
Are vreo legătură cu audiția sau...?
Nu, nu neapărat.
Ei bine, într-un fel.
Știi...
Știi momentul în care nu te poți hotărî
dacă ar trebui sau nu să faci ceva?
Și întrebi universul "dacă se presupune că trebuie să fac asta,
dă-mi un semn"?
Audiția este lucrul sau semnul?
Semnul.
Este aceasta trupă cu influență...
Duke Terry?
- Nu... - E în regulă.
E acest pianist grozav...
Și-a pierdut trompetistul în urmă cu o lună
iar eu sunt înnebunit după muzica tipului și m-am gândit... De ce nu?
Și lucrul?
- "Lucrul"? - Lucrul pentru care așteptai semnul...
Lucrul! Da, da.
Este o... nuntă.
Vei distruge o nuntă?
Nu.
Nu, este complicat.
E cineva pe cine mi-am dorit să întâlnesc.
Mireasa?
Nu.
Mirele?
Nu.
Dar tu?
Bănuiesc că poșeta a fost un cadou de la soțul tău?
Cred că-ți lipsesc câteva componente.
Am verigheta, dar nu o port
pentru că este la reparat în Boston.
Bine. Cum spui tu.
Nu mă crezi?
Nu este treaba mea.
În regulă, aici este.
Iisuse. Știi ce?
Lasă-mă pe mine să o fac.
Ce spuneai că este, o geantă Prada neagră?
Cred că ar trebui să sunăm la poliție.
Da. Vor veni imediat.
Ce spui de joia viitoare?
Ceva distinctiv la geantă?
Da. Pe încuietoarea interioară
sunt gravate inițialele B.D. cu scris de mână de copil.
"B.D." De ce B.D.?
Fiul meu vitreg a scris.
Numele meu este Brooke.
Brooke Dalton.
Dumnezeule!
De ce mi-ai spus că te cheamă Carrie?
Nu știu! Carrie Bradshaw!
Suntem în New York, este târziu, tu ești un străin, iar eu îngheț.
Ei bine, când mă întorc,
trebuie neapărat să lucrăm la comunicarea dintre noi, Brooke.
La două străzi în direcția aia, este un bar
numit Gaffney's... Așteaptă-mă acolo, bine?
Așteaptă! Câți bani ai?
Nu știu.
E o întrebare personală.
Poate 40 de dolari?
Vei face ceva nebunesc.
Mulțumesc că n-ai spus "prostesc".
Contează mult.
O vei înșfăca și o vei lua la fugă, nu-i așa?
Nu știu.
Totuși, e incitant, nu-i așa?
Du-te.
Tu ești cel care a pierdut poșeta?
Da, și fără ea toată ținuta mea se destramă.
Bună ziua, Hotelul Four Seasons Atlanta.
Camera lui Michael Dalton, vă rog.
Un moment, vă rog.
Alo?
- Hei, iubitule. - Hei.
Ce se întâmplă? Ești bine?
Da, sunt bine. Doar că n-am putut să dorm.
Și vroiam să-ți spun că te iubesc.
Și eu te iubesc, scumpo.
Cum este la New York?
Ai făcut achiziția?
Da, am cumpărat-o.
Pentru 225.
Da.
A durat atât de mult.
Mă bucur că s-a terminat în sfârșit, înțelegi?
Da, așa-i. Desigur.
Ei bine, felicitări.
Ai primit mesajul meu?
Nu. Care? Telefonul meu s-a spart.
Rahat.
Nu știam cum de ai sunat la hotel.
Ei bine, a intervenit o mică schimbare de planuri.
Și voi lua primul zbor.
Așa că voi fi acasă până la ora 8:00 și am putea
face un mic dejun aniversar?
E atât de devreme. Acum e 2:00 noaptea.
Nu vrei să te relaxezi?
Nu erai programat pentru un zbor ulterior?
Nu, e în regulă. Pot dormi în avion.
Nu vreau să rămân aici mai mult decât trebuie.
Iubitule, lucrezi atât de mult.
De ce nu rămâi să te relaxezi?
Putem să facem micul dejun mai târziu
când vei fi odihnit?
Brooke, zborul este rezervat.
Ce se întâmplă? Ești bine?
Da, da. Sunt doar obosită.
Săraca de tine.
Te las să te culci.
Și ne vedem mâine.
- Bine. - Te iubesc.
Toate sunt Prada, toate din noaptea asta.
Tyler a spus că vei recunoaște geanta.
Da.
Ei bine, cărțile de credit ale doamnei ar fi de mare folos.
Nu ne ocupăm de portofele, omule.
Pentru că asta ar fi sub nivelul vostru.
Să o alegem pe asta.
Oferta de astăzi... 900 de dolari.
Ce vrei să spui?
E suma pe care i-am spus-o lui Tyler.
Da, și l-am plătit.
Ce e asta, șantaj?
Sună-l.
E grozav!
Tu îl suni.
El îți spune că n-am plătit iar eu sunt terminat!
Îmi pare atât de rău.
Mă simt ca o idioată.
Ai avut treabă ta iar acum arăți ca un...
Vagabond?
Nu.
Huligan?
Nu, să rămânem la vagabond.
Îmi pare rău că am trimis polițiștii.
M-am gândit că...
Că n-aș putea să fiu bătut de unul singur.
Nu. Am presupus că poți face asta.
M-am gândit că te va depăși.
Ce trebuie făcut
ca să câștigi puțină încredere din partea ta, doamnă Bradshaw?
Ei bine, am rezolvat poșeta.
Acum ce urmează?
Nu, nu mai contează.
S-a terminat când am pierdut trenul.
Ce s-a terminat?
Căsnicia mea.
Trebuia să ajung acasă înaintea lui.
El nu știe că ești în New York?
Nu, este complicat.
Am înțeles.
Ce vrea să însemne asta?
Ei bine, nu e știința rachetelor.
Nu porți verighetă.
Trebuie să ajungi acasă înaintea soțului tău.
El nu știe că ești în New York.
Mă acuzi că aș avea o aventură?
Nu, doar că...
Știi tu, o numesc după cum pare.
Nu e o problemă. E în regulă.
Oamenii sunt umani. Fac greșeli.
Bine, Einstein.
Dacă aș fi avut o aventură, de ce nu
mi-am sunat amantul să mă gireze?
Nu știu.
Poate că el nu știe că ești măritată.
Dumnezeule! Stai! Stai! Stai!
Ce? Ce vrei?
Uite, mulțumesc pentru ajutor, dar s-a terminat.
Poți să te întorci la orice făceai
înainte ca eu să vin să-ți ruinez noaptea.
Așteaptă, te rog, oprește-te. Oprește-te!
Nu mi-ai ruinat noaptea, bine?
Mă ascundeam în stația Grand Central
încercând să evit asta... Uite.
Noaptea mea a fost de rahat dinaintea să apari tu.
Va fi de rahat și după ce vei pleca. Dar a ta?
Dacă te putem duce acasă să-ți salvăm căsnicia,
ei bine, atunci...
Știi, m-ar face un erou.
Nu voi lăsa să-mi scape asta, nu-i așa?
Uite, nu vreau să fiu... băgăreț.
Dar mie mi se pare
că problema este că tu trebuie să ajungi acasă în noaptea asta, corect?
Da.
În regulă, să o rezolvăm.
La ce oră trebuie să fi acasă?
- Cel târziu la ora 7:00. - În regulă. Ei bine...
Asta înseamnă că trebuie să plecăm până în 3:30, 4:00?
Avem timp.
Manhattan?
Denumirea serviciului.
Carmel Car Service.
Cât costă până în Boston dacă plecăm într-o oră?
447 de dolari.
Mai bine de atât nu se poate?
Include totul.
Bine, mulțumesc.
Ce-au spus?
447 de dolari, cu totul inclus.
Putem strânge atât?
Da, bănuiesc.
Am un amic la locul meu.
Serios? Pentru că ar fi uimitor.
Nu-mi mulțimi încă.
Sunt îmbrăcat adecvat pentru o nuntă?
Ei bine, probabil că este doar o formalitate acum.
Sunt destul de sigur că prietenii îmi sunt încă acolo.
Mulțumesc.
Chiar ești bun.
Fără supărare.
Nu m-am supărat.
Acela este cântecul pe care îl vei cânta mâine?
Nu știu, poate.
Eu cred că așa ar trebui.
Adică, dacă știu ceva despre Duke "What's His Face',
îi va plăcea cântecul ăsta.
Duke Terry.
Da. Vom vedea.
Am improvizat cu basistul lui acum câteva luni în Washington.
Pe tip îl chema Lucas Wells.
Îi plăcea stilul meu.
E minunat.
Da. Oricum, destul despre mine.
Povestea ta, de altfel este mult mai captivantă.
E rândul meu. Bine.
Sunt destul de directă.
Sunt o fată obișnuită cu un singur frate.
Cu un soț care lucrează în finanțe.
Cu care, în mod convenabil nu-ți pot arăta o fotografie,
pentru că telefonul îmi e spart.
În mod convenabil.
Cum v-ați întâlnit?
Eram în Londra, lucram la Sotheby's.
Persoană importantă.
Da, după câțiva ani în Londra,
am început să am... Nu știu.
Francezii au cuvântul ăsta, dapaysement,
debusolare,
ca și sentimentul pe care îl ai când nu te simți în țara ta.
Și am avut...
Mi-a fost greu să-mi fac prieteni în Londra și...
E atât de trist.
Șeful meu m-a întrebat,
"Vrei să mergi în Boston pentru expoziția asta?"
Iar Michael era acolo.
Desigur.
Ai avut vreodată sentimentul,
și să presimți
că cineva va avea un rol major în viața ta?
Da.
Oricum, el... soția lui l-a părăsit
pentru un tip pe care îl cunoaștem și...
În acel moment, ea a luat și copiii.
Și ultimul lucru pe care l-a vrut
a fost să se cupleze cu cineva.
Ei bine, ca notă, nu-mi imaginez ca tu
să fi ultimul lucru pe care orice bărbat și l-ar dori.
Mulțumesc.
Așa că eu...
Am cumpărat pictura pe care șeful meu o dorea,
și am trimis-o înapoi fără mine,
și de atunci n-am mai fost în Londra.
Multe încurcături acolo.
Curajoasă fata.
Amuzant este că sunt mândră și în ziua de astăzi
că am fost...
Fata care a recunoscut dragostea și s-a avântat.
Dacă îmi cunosc prietenul, ar trebui să fie la bar.
Cu speranță, te vom putea duce acasă.
Persoana pe care ai venit să o vezi, va fi acolo?
Cu norocul nostru, probabil.
Atât de rău este?
Ce?
Orice te așteaptă pe tine acolo sus.
E nimic.
E o fostă... fostă-ceva.
Aceasta fostă-ceva are un nume?
Hannah.
N-am văzut-o de ceva vreme.
A fost o despărțire urâtă?
Sunt și alte feluri?
Tocmai au făcut sex acolo?
E mai bine să nu știm.
Dar da.
Aici este?
Bună întrebare.
Îl cunosc numai pe Danny și pe mire.
O cunoști pe acea persoană?
Nu.
Nu, nu o cunosc.
Ești sigur că ești în stare să faci asta?
Da.
Da, da, da.
- Nu te simții prostesc. - Nu, nu mă simt prostesc.
Mă simt prost.
Tocmai ai făcut asta?
Tocmai mi-ai corectat gramatica?
Încetează, te necăjeam.
Am făcut asta deja?
Mureai să o faci.
E o expresie verbală impersonală.
Te-am corectat în tăcere toată noaptea.
Nu face fața aia.
Ei bine, mă bucur că am ajuns în punctul relației noastre
în care te simți confortabil să o faci cu voce tare.
Și totul devine mai ușor de aici.
E ciudat, am impresia că am ratat
toate chestiile dificile.
Mulțumesc.
Ce înseamnă PWC?
Rahat.
Da, noi suntem în locul în care trebuie?
Nici nu mai cred că asta e o nuntă.
Iisuse, era și timpul.
Unde este restul formației?
Ai întârziat o oră.
Traficul.
Îmi pare rău, dar sunt aici.
Să îndeplinesc sarcinile, ca să spun așa.
Ce s-ar presupune că trebuie să fac cu un singur saxofon?
- E o trompetă. - Dumnezeule.
Și cântăreața mea, e uimitoare.
E o absurditate, n-am să plătesc cinci bătrâne pentru asta.
Ei bine, desigur că nu, desigur că nu.
Dar vom avea nevoie de 600 de dolari avans.
În cazul în care restul băieților nu vor apărea.
Nici nu se pune problema.
Bine, bucură-te de playlist-ul dj-ului.
- Da. - 350 de dolari.
500 de dolari.
Este 10%, e corect.
Bine, acum dați-i drumul și cântați
până aduc eu banii.
Puteți folosi camera 1107 ca foaier dacă aveți nevoie să depozitați ceva.
Grozav.
- Nu, nu. Nick. - Haide.
Nu cânt.
Nu asta am auzit.
Nu, n-am cum să fac asta.
Ba da, poți.
În plus, avem nevoie de voce ca să prindă.
Vrei să ajungi acasă, nu-i așa?
Prefă-te că este o cameră plină de Jonathan și care îi mai e numele.
Weinsteins.
Da.
O cameră plină de Jonathan Weinsteins.
Numai să-ți păstrezi hainele pe tine.
Nick, nu pot.
În regulă, dacă trebuie să le dai jos,
păstrează-le pentru final.
Nu cred că vor mai fi în stare să urmărească.
E vremea spectacolului, oameni buni.
Unica interpretare muzicală a lor...
Nick Vaughn la trompetă și Brooke Dalton voce.
Dând lovitura de început
cu anosta și nostalgica piesa "My Funny Valentine."
Nu, nu, oprește-te. Haide, să mergem.
Voi doi!
- Dumnezeule, a fost demențial. - Ai fost nemaipomenită.
- A fost nebunesc. - Stai, stai.
Foaierul.
Pe aici.
Alo? Ia-o înainte.
Trebuie să-l suni pe Danny, să aflu unde naiba umblă tipul ăsta.
Dar telefonul tău s-a descărcat. Îți amintești numărul?
Ce, tu nu memorezi toate contactele de urgență?
Nu cred că am atât de multe urgențe ca tine.
Danny, sunt Nick, unde naiba ești, omule?
Ascultă, mi-ai dat adresa greșită.
Va părea ciudat.
Am nevoie de 450 dolari.
Poveste lungă, pe viață și pe moarte.
Dă-mi un telefon.
Telefonul mi s-a descărcat, așa că lasă-mi un mesaj, bine?
În regulă.
Crezi că va primi mesajul la timp?
Nu știu.
Am o altă idee.
Ar trebui să mă îngrijorez?
Administrația, cu ce vă putem ajuta, domnule Childers?
Da, am nevoie de o mașină care să-mi ducă invitata în Boston de îndată.
Ați dori să folosiți serviciul obișnuit de mașini?
Da.
Și cum doriți să plătiți?
O putem trece în contul camerei?
Asta n-ar trebui să fie o problemă, domnule Childers.
- Este un da. - Grozav.
Acordați-mi zece minute, domnule.
Mulțumesc.
Ai înnebunit?
Crezi că va funcționa?
Nu știu.
Vom afla în zece minute.
Îmi place... trompeta ta strălucitoare.
Mulțumesc.
Sper că valorează îndeajuns...
Pentru cauțiune...
Când vom fi arestați.
Ei bine, ar trebui.
Am cumpărat-o cu o verighetă strălucitoare.
Vorbește-mi despre piesele astea.
Sunt pictate de faimosul tău artist din Londra?
De unde ai știut?
Ei bine, îți dai seama că trebuie să știi câte ceva despre artă
ca să o poți aprecia.
Ești un nesuferit.
Știi că cel mai interesant lucru
despre arta din hoteluri nu este arta propriu-zisă,
bineînțeles, ci ceea ce se află în spatele ei.
- Ce, un seif? - Nu.
Ai auzit de hotel graffiti?
- Nu. - Un comediant a inițiat-o
când televizorul din cameră nu-i mai funcționa.
A început să mâzgălească pe spatele tablourilor.
Și de acolo a început.
Ținem pumnii.
Ce?
Cum să nu apreciezi aia?
Este cea mai bună pe care am văzut-o.
"Trebuie să plec, prostituatele au ajuns."
Probabil că n-ar mai trebui să atingem nimic din camera asta.
Bună, am comandat o mașină pentru domnul Childers.
Da, doar ce a ajuns.
Am chemat șoferul obișnuit.
Doar că dumneavoastră nu sunteți domnul Childers.
Nu, eu sunt domnul Bradshaw.
Am fost trimis să cobor cu invitata domnului Childers.
Desigur, domnule.
Acordați-mi o secundă să apelez camera.
Nu va fi necesar.
Știi, nu este atât de târziu și parcă aș bea ceva.
Localul acela de pe strada Halston e încă deschis?
- Da. - Da?
- Vrei să mergem? - Da.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Îmi pare rău, băieți.
În regulă, n-am eșuat încă... Mai avem timp.
Timp dar nu bani sau vreun plan.
Ceea ce ne trebuie e o mașină a timpului.
Ei bine, într-un fel avem și asta.
În urmă cu câțiva ani, au transformat toate aceste telefoane publice
în mașini ale timpului.
Alegi una, formezi 1993,
și un newyorkez va veni
să-ți spună ce se întâmpla
în acea intersecție în urmă cu 20 de ani.
Era amuzant.
Nici măcar n-am nevoie să sun atât de în urmă.
Trebuie să sun doar în ziua de ieri.
Să încercăm.
Ce ți-ai spune?
Brooke, ești tu din viitor.
Nu mă crede.
Bineînțeles. Trebuie să-i spui ceva secret,
ceva ce numai voi două știți.
Știi acea cicatrice care o ai pe frunte?
Cea despre care le spui tuturor c-o ai din excursia din Argentina,
dar de fapt o ai de la un concert Hanson, din facultate.
Deja e povestea mea preferată.
Este cu taxă inversă.
Pam te-a făcut să fi purtată pe brațe iar într-un final,
tu ai lovit parapetul
și ți-ai petrecut întreaga noapte la terapie intensivă.
Bine bine, mă crezi acum.
Bine, deci orice ai face,
să nu vorbești cu niciun străin din stația Grand Central.
De fapt, treci peste New York cu totul.
Rămâi acasă, uită-te la un film, comandă mâncare la pachet,
fă o baie cu spumă și culcă-te.
Pentru că totul va fi bine dimineață.
Bine.
Da, dar atunci nu m-ai fi întâlnit pe mine.
Încă nu m-am hotărât dacă ăsta e
un lucru bun sau un lucru rău.
Bine.
Ce altceva mai putem face? Să ne gândim.
Nu vei scăpa atât de ușor.
Nu, nu, nu.
Nu mă pun cu fizica timpului și a spațiului.
Hanson.
Bine. Bine.
Dă-mi-l.
Dar nu vreau să sun în ziua de ieri.
Vreau să sun în anul 2004
Nick, bună, sunt eu.
Tu din viitor.
A crezut. Ce idiot.
Ascultă, când echipa Red Sox se califică în World Series,
ia toți banii și pariază pe ei că vor câștiga.
Da, știu că sună nebunește.
Fă-o.
Bine. Pa.
- Gata? - Gata.
Toată lumea știe că atunci când ai o mașină a timpului,
primul lucru care îl faci este să pariezi.
N-am știut asta.
Și... n-a funcționat.
Rahat, ce spui de un autobuz?
Nici măcar nu circulă noaptea.
Nu, un autobuz din orașul chinezesc.
Circulă toată noaptea și sunt ieftine.
Costă cam 80 de dolari.
- Măcar avem atâția bani? - Nu.
Dar oricum, trebuie să fie mai ușor de strâns decât 500 de dolari.
Ei bine...
Am făcut tot posibilul, dar aproape ni s-a terminat timpul.
Ce-ar fi dacă l-am suna pe soțul tău
să-i spui că ești în New York?
Am putea născoci un motiv bun.
Deja știe despre New York.
Ei bine, nu trebuie să știe ce faci aici.
Știe și asta.
Atunci de ce trebuie să ajungi înaintea lui?
Ce? Trebuie să faci ceva înainte să ajungă acolo?
Uite, orice ar fi,
e un idiot dacă nu o dă uitării.
Iar tu nu ești tipul de fată care să se mărite cu un idiot.
Și dacă ar fi trebuit să fac ceva
când mă întorceam, tot nu am să ajung la timp.
Bine, să ne gândim la o cale să îndreptăm
faptul că n-ai făcut ce aveai de făcut.
Uite, poate că te-ai gândit deja la asta,
dar altcineva n-o poate face?
Orice ar fi?
Nu mai am monede. Și tu ai rămas fără monede?
Răspunde, răspunde, răspunde.
Alo?
- Pam, sunt Brooke. - Brooke.
Îmi pare rău că sun atât de târziu. Am trezit bebelușul?
Nu, nu. Ești bine? Ce se întâmplă?
Nu știu cum să-ți spun asta,
dar nevoie de un mare favor și am nevoie acum.
Sigur, sigur, orice.
Bine, du-te la mine acasă,
în curtea din spate este o cheie,
în cutia magnetizată de lângă filtrul de la piscină.
Ia cheia și intră pe ușa din spate.
Codul alarmei este 4242.
Urcă în dormitor.
Pe pat este o scrisoare.
Este adresată lui Michael.
Ia-o acasă și păstreaz-o până mă întorc.
Ascultă, promite-mi că nu o vei citi.
Bineînțeles că nu o voi citi, Brooke. Ai cuvântul meu.
Bine, e ora 4:00 dimineața, acum.
Cât timp am?
Ai trei ore.
E vreo șansă să folosesc telefonul după ce termină ea?
E ca și făcut, Brooke.
Te iubesc.
Mulțumesc.
Și eu te iubesc.
Sună-mă într-o oră.
Bine.
Totul va fi bine acum, îți promit.
Bine.
- Pa. - Pa.
Știi, asta cred că e prima dată
când te văd cu adevărat fericită.
Ei bine, ca să se știe, asta e ușurare.
Fericirea e altfel.
Ei bine, mă bucur că s-a rezolvat.
Și ca să se știe, n-ai putea să înșeli pe nimeni.
Ești tipul de bărbat care idealizează femeile, Nick?
E un obicei periculos.
Sunt un tip periculos.
Da, de aceea ai fost pocnit în nas.
Ți-a lăsat Danny vreun mesaj vocal?
Da.
Mi-a dat adresa greșită.
Dislexia lui chiar se accentuează când bea.
Unde este?
Nu cred că contează. Probabil că nu voi merge.
Cred că ar trebui să continuăm să ne plimbăm.
Am auzit că Central Park este foarte sigur la ora asta din noapte.
Nu poate fi atât de rău.
Are ceva de a face cu fosta, Hannah?
Pentru că sunt dispusă să-mi ofer serviciile.
Sunt toată gătită și n-am unde să mă duc.
E în regulă. E târziu.
Cred că mă subestimezi.
Aș putea fi o gardă de corp grozavă.
Sau un sfătuitor sufletesc.
Pot să fiu greierașul Jiminy al tău.
Ea este acolo cu cineva.
Înțeleg.
Ei bine, vreau să spun că tu m-ai ajutat.
Mi-ai salvat căsnicia. Și asta te face un fel de...
- Erou. - Un erou.
Iar eroilor nu le este frică de foste.
Nu-ți face griji, voi veni.
Ne putem preface că suntem iubit și iubită.
Asta ar face-o geloasă.
Va ști că nu ești genul meu.
Dumnezeule.
A fost fulgerător.
Poate că va crede că te-am schimbat.
Asta o va înnebuni.
Nick Vaughn, vrei să fi...
Carrie Bradshaw...
Presupusul iubit al lui Brooke Dalton?
Omule.
Sper ca ăsta să fie locul pentru că știu numai un cântec.
Nick!
- Hei, omule! - Hei, omule.
Hei, hei, am încercat să-ți fac rost de bani, omule,
dar am strâns numai 350 de dolari; sper să fie destui.
Bună.
Hei.
Eu sunt Brooke.
- Eu sunt Danny. - Mulțumim pentru ajutor, Danny.
- E plăcerea mea. - Dar poți păstra banii.
Suntem bine acum.
Mă simt prost.
El a aranjat totul.
Ce?
Am vândut un rinichi ca să fac rost de ăștia.
Adică, n-a fost al meu dar ce
îi voi spune prostituatei când se va trezi?
Danny.
Glumesc! Nu se va mai trezi.
Am terminat?
Îl fac de rușine.
Vrei să bei ceva, Brooke?
Danny, te dai la o femeie care este luată.
Înțeleg.
Nu, nu în sensul ăsta.
Nu, nu. Nu este pentru noi.
Eu dorm în camera lui Danny la noapte.
Fă-mi un favor.
Promite-mi că nu vei mai urina în debara de data asta.
Nu-ți pot promite așa ceva.
De fapt, s-ar putea sau nu să fi băut foarte mult.
Ceea ce încerc să înțeleg acum
este dacă am băut prea mult în noaptea asta.
Apoi am realizat că dacă te poți întreba asta,
răspunsul sigur trebuie să fie negativ.
- Corect? - Danny a studiat filozofia.
Ultima mea teorie susține că nu toate femeile de la o nuntă
care sunt luate, sunt de fapt luate.
Știi ce vreau să spun?
Depinde de ce înțelegi tu prin luată.
Hei, Brooke, ești sigură că nu vrei să-ți aduc ceva de băut?
Sunt bine, mulțumesc, Danny.
- Sunt sigură. - Bine.
Dave! Dave!
Nemernic pișicher ce ești. Ce mai faci, omule?
Soția ta a pierdut mult din greutate. Iisuse!
Vrei să ies afară?
Nu mișca.
Bună.
Hannah Dempsey, Brooke Dalton.
Hei, mă bucur să te cunosc.
Bună, mă bucur atât de mult să te cunosc.
Traficul a fost atât de groaznic pe tot drumul dinspre Philly,
am crezut că nu te voi mai prinde.
Ai crezut?
Adică, da. Da.
Nu m-ai prins.
- Dar acum ești aici, așa că... - Da, da.
De fapt și eu am crezut că nu te voi prinde...
Ce ce am făcut, până acum.
Putem să continuăm pălăvrăgeala asta pentru minute bune.
- Ore. - Eram atât de rapizi
numai când eram împreună, așa că...
Altminteri, aproape că sunt plicticos.
Deci lucrezi sau...?
- Nu, asta... - Da.
Dă probă pentru trupa lui Duke Terry mâine.
Nick!
E incredibil.
A cântat cu Lucas Wells în Washington,
iar lui Lucas i-a plăcut stilul său.
Pun pariu că i-a plăcut.
Bine, vorbește. Spune-mi totul.
Poftim, iubito.
Cole, ea este Brooke.
- Bună. - Bună.
- Brooke. - Mă bucur să te cunosc.
- Iar el este Nick. - Nick.
Bună.
Nick dă probă pentru trupa lui Duke Terry mâine.
Da?
- Tipul cu jazz-ul. Da, da. - Da.
L-am văzut live în Philly de câteva ori.
E uimitor, grozav.
Mulțumesc.
Știu că se face târziu, dar n-ați vrea
să mergem la o cafea undeva sau...?
Știi, mi-aș fi dorit să putem.
Am întârziat undeva deja. Îmi pare rău.
- Suntem doar în trecere. - Da, da.
Ei bine, nu vreau să vă rețin.
Dar dacă o să aveți timp
eu stau la hotelul Soho Grand.
Bine.
Mă bucur că te-am cunoscut.
Și eu mă bucur să vă cunosc.
- O plăcere. - Bine.
- Pa. - Pa, Cole.
Nu știu de ce a trebuit să fugim de acolo.
Cine fugea?
Aia a fost fugă.
Crede-mă, știu.
Sunt stereotipul fetei care fuge.
Să fugi e mai ușor.
Dumnezeule.
N-am mai văzut-o de șase ani.
Ai fost în regulă.
Nu, n-am fost.
A fost îngrozitor.
A fost jenant.
Îmi pare rău că a trebuit să vezi aia.
Cred că după șase ani de repetat acel moment,
trebuia să am ceva mai interesant de spus.
Nu cred că a observat.
Probabil că și ea a repetat.
Șase ani?
Cum v-ați întâlnit?
În al doilea an de facultate.
Georgetown.
Eram medic rezident dacă îți vine să crezi.
Nu cred.
Dar am o imaginație bună.
Inima mea n-a fost niciodată implicată.
Îmi petreceam tot timpul liber cântând
și mergând la spectacole.
Hannah a fost prima care a acceptat asta.
M-a făcut să fiu dedicat.
Bună fată.
Ea s-a implicat în design-ul grafic.
A fost primul lucru care chiar l-a adorat.
Ei bine, te-a iubit și pe tine, nu?
Câteodată mă îndoiesc despre partea aia.
Rareori de mai mult de 50 de ori pe zi.
Și, ce s-a întâmplat?
A primit o ofertă de lucru.
În Philly.
Și fiind genialul medic rezident,
am crezut că e momentul perfect să... știi tu.
Nu.
Așa că am cumpărat un inel.
M-a costat o avere.
L-am strâns în mâna toată ziua.
Aveam crampe la mână.
Am ajuns acasă în apartamentul nostru din Washington.
Inima îmi bătea puternic.
Bătea să iasă afară din piept.
Transpiram.
N-au fost nervi, știi.
Era... exaltare.
Eram foarte exaltat.
Eram foarte bucuros.
Am intrat și am văzut-o și...
Am știut că ceva este... diferit.
Cred că se aseamănă cu cuvântul tău franțuzesc.
- Depaysement. - Da.
Ea a spus...
Credea că e timpul pentru o pauză.
Teribil.
Ce-ai făcut?
Ce puteam să fac?
Să implor? Să râd?
N-am făcut-o.
N-am făcut nimic.
Doar am stat acolo.
Devastat.
- Dumnezeule, am fost complet... - Orbit.
Da.
Așa am fost.
Până în noaptea asta.
E amuzant.
Am ajuns în oraș la prânz și pur și simplu n-am putut să plec din stație.
N-am putut.
Copleșit până te-ai ales cu mine?
M-am ales cu tine?
Îmi pare rău să-ți spun.
Sună rău când o spui așa.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Pentru că te-am lăsat să stai aici și să vorbești atât de mult despre asta
fără să te fac să te întorci.
Nu.
Nu, asta nu se va întâmpla.
N-ai venit până la New York
pentru un semn de a face nimic.
Da, ei bine, am crezut că va fi singură.
Nu într-un mod depresiv.
Într-unul romantic.
O fată ca ea nu este niciodată singură.
Așa că nu poți folosi asta ca scuză.
Și a fost ceva între voi.
Ai văzut-o și tu și eu.
Asta nu înseamnă nimic.
Înseamnă ceva.
Înseamnă că ai o șansă.
Să ce...? Să fiu zguduit?
Nu te-ai simțit zguduit în fiecare zi de când cu inelul?
Și nu știi șansele.
Ar putea fi una la un miliard.
Ar putea să fie una din două.
Oricum, asta e despre regret.
Și acele șanse tot timpul au fost de 100%.
A fost o scânteie, Nick.
Și tipul cu care a fost?
Cole?
Am văzut genul ăla de bărbat toată viața mea.
Tu faci cât o mie.
Ce s-a întâmplat cu miliardul?
El era înalt.
S-ar putea să nici nu fie cu el!
A spus, "stau la hotelul Soho Grand".
Nu-i vei propune să se mărite cu tine.
Dacă îi voi propune din greșeală?
Dumnezeule. De ce fiecare decizie
pare prea măruntă ca să fie cea mai importantă decizie din viața ta?
Nu știu.
Dar câteodată trebuie
să faci alegerea și să te avânți.
Ai dreptate. Ai dreptate.
O voi face.
Dumnezeule!
Ai de gând să mă ți de mână tot timpul?
Nu.
Dă-mi trompeta ta.
Deci?
E bucuroasă că m-am întors.
Luăm prânzul mâine.
- Vezi? - Toți trei.
L-a invitat pe tipul ăla?
Bineînțeles că nu.
M-a invitat pe mine?
Nu.
Nick, te oprești să vorbești cu mine?
E însărcinată.
Dar e bine, totuși, știi de ce?
Știi ce a spus?
A spus că se bucură că am audiție pentru Duke
pentru că tot timpul a crezut în mine.
Îmi pare atât rău.
Îți pare rău că ești netoată?
Ei bine, și mie.
Ești bine?
Pentru că dacă nu ești, chiar nu știu
ce mă voi face cu vinovăția.
Atunci sunt mizerabil.
Probabil că sunt cel mai bine de când a plecat.
Pentru că, măcar știu ceva concret, înțelegi?
În loc să am ani de fantezii și...
Posibilități... Știu că s-a terminat.
Așa că îți mulțumesc pentru asta.
Bine.
Încă aștept cealaltă întorsătură a discuției.
A spus că n-a fost niciodată atât de fericită.
Dar bănuiesc că trebuie să mă maturizez.
Trebuie să mă obișnuiesc cu faptul de a nu fi bine.
Care e cumplit.
Așa că, îți mulțumesc și pentru asta.
Ce vrei să faci acum?
Am acoperit fiecare subiect esențial din viețile noastre.
Ce-a rămas?
Taifasul.
Haide.
E trecut de ora mea de culcare.
Cred că amândoi funcționam pe frustrări în momentul ăsta.
Știu și mă simt prost!
Ai audiție mâine.
Cred că ar fi trebuit să dormi.
- Sau să exersezi sau... - Nu.
Nu cred că mai contează.
Ce vrea să însemne asta?
Nu cred că voi merge.
Dar pentru asta ai venit în New York.
Să ceri astrelor un semn sau ceva,
iar audiția a fost semnul tău.
Știu.
Dar fata era esențialul.
Nu, nu te voi lăsa să scapi de asta.
Te-am auzit cântând, iar tu adorai.
Îți amintești?
Am impresia că nu mă adoră înapoi.
Haide să o facem.
Haide, am vorbit despre trecutul nostru.
Să vorbim despre viitorul nostru.
Putem obține un semn pentru semnul tău.
Haide, doar nu o iei în serios, nu?
E o escrocherie.
Ei îți spun ceva neclar.
Iar creierul tău umple restul de goluri.
Ei bine, nu mă aștept ca parapsihicul să rezolve problemele amândurora.
Cred că o iei prea în serios.
Ei bine, atunci care mai e rostul?
Rostul e "și ce"?
N-am nevoie să-mi știu viitorul.
Îl voi trăi oricum.
Nu e nevoie să crezi ca el să aibă un efect.
În regulă.
Bine.
Măcar e deschis?
Bună.
Ești bun.
Știai că vom veni?
Ce?
Nu.
Nu, e ziua în care arunc gunoiul.
Vrei o citire?
N-avem bani.
Știu.
N-am putut să dorm.
Așa că mi-ar prinde bine ceva companie.
Intrați.
Bine.
El știe?
Ar trebui să fiu impresionat sau ofensat?
Bine.
Cine vrea să fie primul?
Nu folosești
cărți de tarot, un glob de cristal sau altceva?
Obișnuiam să folosesc.
Soția mea a crezut că voi face clienții
să se simtă mult mai confortabil dacă m-ar vedea
că fac ceva cu adevărat.
Dar adevărul este că,
tot ce fac este să vă privesc.
Să vă spun ce văd.
Unde este soția ta acum?
A decedat.
Îmi pare rău să aud asta.
E în regulă.
Bine, cine-i primul?
- El e... - Începe cu ea.
Bine, văd...
O trompetă! Ești un fel de muzician!
Darul tău este cu adevărat uluitor.
Funcționează de fiecare dată.
Chiar și cu cei sceptici.
În regulă, tânără domnișoară.
Ce ne vom face cu tine?
Te afli într-o răscruce, draga mea.
Crezi că știi exact...
Care este problema,
și te înșeli amarnic.
De ce?
Crezi că ești copleșită
de ce ți se întâmplă.
Dar, de fapt, ai de ales.
Îți este teamă să le vezi.
Bine. Care sunt?
Ai putea să te îndepărtezi.
De ce?
Nu știu.
Dar tu știi.
Putem tot timpul să ne îndepărtăm.
Și câteodată ar trebui.
Ai putea să ai un viitor cu băiatul nostru, de aici.
Și nu, nu o spun fiecărui cuplu care vine aici.
Nick este un tip minunat,
dar eu sunt măritată cu altcineva.
M-ai întrebat despre alegerile tale.
Eu susțin ce văd.
Dar dacă lucrurile care...
Contează cu adevărat...
Dacă alegerile n-ar depinde de mine?
Știi care e cel mai important lucru care l-am învățat,
după toți anii mei de căsnicie?
După o întreagă viață cu o altă persoană?
Care este?
Că nu le poți permite oamenilor pe care îi iubești
să stabilească cum iubești.
E mai ușor de spus decât de făcut.
Îmi pare rău.
Fără rambursări.
Te superi dacă îți folosesc telefonul?
Ei bine, este un telefon în camera din capătul holului.
Ți-ar putea oferi puțin mai multă intimitate.
Bine, mulțumesc.
Ne acorzi mie și lui Nick ocazia să vorbim.
Recepționezi ceva numere pentru Powerball?
Nu mă ocup cu curse, ruletă sau Powerball.
- E soția ta? - Da.
A fost frumoasă. Când a fost făcută?
Alo.
Hei. Eu sunt.
Dumnezeule, Brooke.
Am încercat să te sun.
N-am putut să iau scrisoarea.
Nu era nicio cheie.
Ce?!
E în cutia magnetizată, de lângă filtrul piscinei.
Nu, nu era.
Am fost acolo și am găsit cutia,
dar nu era nicio cheie înăuntru.
Cineva trebuie s-o fi luat și n-a pus-o înapoi.
Poți să intri cu forța. Intră.
Știu! Asta am încercat să fac.
M-am dus la ușa din spate,
când am crezut că nu mă vede nimeni,
am găsit o piatră și am spart geamul din spate,
dar alarma a pornit.
M-am panicat.
Îmi pare atât de rău, Brooke.
Dar m-am panicat și am fugit.
Bine. Bine.
E în regulă, scumpo. Ai încercat.
Îmi pare atât de rău.
E în regulă. E în regulă.
Deja e ora 5:00 dimineața,
ce-ar fi să te culci puțin?
Bine.
Pa.
Crede-mă, eu sigur aș încerca dacă ar mai fi prin preajmă.
Am fost la petrecerea asta, chiar după terminarea facultății,
și muzica a pornit.
Cântă "Moon River."
Și apoi, vine fata asta...
Cea mai frumoasă fată pe care am văzut-o vreodată!
Vine la mine...
Și mă trage până pe ringul de dans.
Am încercat să... Habar n-aveam cum se dansează.
Dar n-a contat.
Aș fi devenit un măscărici absolut
dacă mai petreceam și numai un minut cu ea.
Și l-am petrecut.
Și totul a început cu o melodie.
Păreați perfecți.
Ei bine, Nick, nu există perfecțiune.
Tot timpul va exista o luptă.
Trebuie doar să-ți alegi cu cine vrei să te lupți.
Ești bine?
E doar clarvăzător.
Ce știe el?
Mă simt atât de marginalizat.
Nici măcar n-a vorbit despre viitorul meu.
Presupun că tu nu vrei să încerci, nu-i așa?
Știu că încerci să mă înveselești,
și apreciez asta.
Dar asta e o încurcătură grozavă,
și îmi pare rău că te-am implicat.
Deci ăsta ar fi un nu?
Chiar vrei să îți știi viitorul?
Poate că nu.
Vei fi un muzician înrăit până vei rămâne fără buze.
Ești respectabil.
- Ai un... - Maserati?
Un câine.
Cărți de credit funcționale.
Te vei îndrăgosti de o femeie care te merită.
Și care se va încrede în tine.
Dacă aș fi vreodată atât de norocos,
probabil că aș plănui să nu o dezamăgesc.
Aniversarea mea și a lui Michael e în 17 august.
Iar în acest an, m-am decis fără chibzuință să îl surprind.
Era în Atlanta.
Și am deschis computer-ul său să văd
când va avea ultima întâlnire, și...
Apare acest e-mail...
Marcat ca urgent, cu subiectul "la noapte".
Era despre o întâlnire, în regulă.
Era la Ritz-Carlton, camera 1216,
la miezul nopții, semnat "L."
Și în lunile ce au urmat,
el i s-a adresat ca fiind Lynn iar ea se semna înapoi...
"Linny."
- Ce-ai făcut? - Nimic.
Am citit e-mail-urile mereu, ca pe un roman.
El îi spunea lucruri din inimă.
Lucruri...
Necazuri... Lucruri amuzante.
Lucruri pe care le spui cuiva pe care-l iubești.
Și căsnicia ta?
A fost neschimbată aparent.
Exceptând faptul că, fiecare privire, fiecare glumă...
De fiecare dată când făceam dragoste...
Devenea o minciună.
Și am fost înmărmurită.
N-am putut să-l confrunt, înțelegi?
Asta e viața mea.
E căsnicia mea.
Asta e lumea mea și asta e singura mea șansă la dragoste.
Dar apoi s-a oprit.
A spus că se simte vinovat.
Și poate că m-a ales pe mine.
Și acum două zile, s-a dus în Atlanta.
Am deschis computerul și era...
Era un e-mail de la ea spunând...
"Am auzit că vei fi în oraș.
Ești liber mâine noapte?"
Și am înnebunit,
îmi venea să-i scot ochii.
Așa că i-am scris o scrisoare.
I-am spus tot ce știam
și toate lucrurile amoroase pe care i le-a scris ei și...
Toate lucrurile meschine pe care am vrut să i le spun.
Vreau să spun că am visat să scriu scrisoarea aia de luni de zile.
Și apoi, marele final, mi-am luat inelul de logodnă,
verigheta și le-am pus în plic.
L-am lăsat pe pat, pe pernă.
Numai că, acum, el se întoarce acasă, în loc să o vadă pe ea.
În timp ce stăteam în acel bar...
Brusc am realizat că îl iubesc pe Michael...
Toate aceste momente s-au întors răvășindu-mă.
Știi, toate momentele petrecute împreună.
Și întreaga viață de momente ce ne așteaptă și...
Am realizat că am risipit totul.
Nu cred că ai risipit nimic.
Am făcut-o.
N-ai văzut scrisoarea.
Nu e cale de întoarcere.
Aș fi putut să vorbesc cu el sau să-l iert, să trecem peste.
Dar nu-mi pot reveni din acel venin,
din acea ură, din acea urâțenie.
Așa am știut că trebuie să mă întorc acasă,
ca să pot distruge dovada.
Și m-am ridicat...
Să-mi iau geanta, m-am întors...
Numai că nu era acolo.
Câteodată mă gândesc la pielea ei.
Mă întreb dacă e mai catifelată decât a mea.
Brooke, nu face asta.
Îl urăsc pentru asta.
Dar îl iubești.
Dacă pe ea o iubește mai mult?
Aș spune că e cu bătaie lungă.
E posibil, nu-i așa?
E posibil să întâlnești pe cineva
care e perfect pentru tine,
chiar dacă ești făgăduit altcuiva?
Nu. Nu.
Eu cred că dacă ești făgăduit cuiva,
nu-ți permiți să găsești perfecțiunea într-altul.
Tu doar îmi spui ce vreau să aud.
Ei bine, dacă e ce vrei tu să auzi,
înseamnă că deja te-ai hotărât.
Cred că va găsi scrisoarea și te va suna îndată.
Ei bine, dacă te înșeli?
Atunci vei suporta consecințele.
Dar măcar ești curajoasă.
N-ai fugit.
Ți-ai ținut partea din înțelegere.
Eu cred că te va implora să îl ierți.
Cred că el a făcut o greșeală.
Și cred că el știe.
Iubim pe cine iubim.
Aiurea.
Mă întorc imediat.
E o toaletă în spate?
Da.
Taxi!
Ce, eu nu primesc o scrisoare?
- Trebuie să plec. - Unde?
Urcați sau nu?
- Femeia asta nu are... - Dacă nu se dă din cale,
Niciun ban, te va trage pe sfoară.
Sună la poliție. Dă-mi o secundă să
mă ocup de asta. Mă duc la aeroportul JFK,
o voi trezi pe mama în Indianapolis,
și am să stau acolo pentru o vreme, nu știu.
Mă voi gândi la ceva. Poate Londra.
Londra? Despre ce vorbești, Brooke?
Cum vei zbura?
N-ai actul de identitate, n-ai bani.
- Nu știu. - Am plecat de aici.
Grozav, mulțumesc.
Nu te voi lăsa să fugi.
De ce tu?
Cred că știu cine ești.
Cine?
Ești fata care recunoaște dragostea adevărată
- și se avântă. - Încă pot fi fata aia.
Dar poate că am ales tipul greșit.
Nimeni n-a spus că sunt deșteaptă.
Da, ei bine, acum cinci minute ai spus că-l iubești.
Acum cinci minute, tu ai spus că-l iubesc.
Eu n-am mai spus-o de-o jumătate de oră.
Trebuie să fie o cale mai bună de a rezolva asta.
Care e? Mai ai alte idei strălucite?
Mai ai vreo altă idee nenorocit de strălucită?
Nu, nu am, nu am.
Dar acum, sunt cel mai bun exemplu pe care îl ai.
Ei bine, dacă asta nu-ți spune tot ce trebuie să știi...
Însemnând?
Însemnând că dacă tot ce am în viață e un sfat
venit de la un străin pe care l-am cunoscut în urmă cu patru ore,
am probleme mari.
Ai renunțat la medicină ca să fi muzician, corect?
Iar acum ești în stare să dai cu piciorul la cea mai importantă audiție
din viața ta pentru că fata pe care o iubeai nu te-a ales pe tine?
Vezi, doare, nu-i așa Nick?
Cine suportă consecințele acum?
Singurul lucru care te împiedică
din a fi cel mai mare ratat din New York
e faptul că încă n-am plecat din oraș.
Bine. Bine.
Uite, urăsc când oamenii folosesc expresia asta,
și îmi pare rău că o spun,
dar putem să respirăm puțin?
Putem să respirăm?
A fost o noapte lungă.
Mai avem câteva ore
până când trebuie să te urcăm în trenul tău.
Cred că știu un loc călduros în care putem merge să ne liniștim.
Danny?
Unde crezi că este?
Probabil că este leșinat pe undeva.
Poți să mergi prima.
Mulțumesc.
Am să comand prin room service. Îți e foame?
Sunt înfometată.
Ce ne putem permite?
Aveam de gând să o trec în contul camerei.
Cred că avem un buget de 300 de dolari.
Bine.
Mă surprinzi?
Nick?
Da.
Îmi pare rău pentru toate lucrurile care le-am spus mai devreme.
Cred că am fost puțin defensivă.
Definește "defensivă".
Abuzivă?
Crudă?
Complexă.
Bine.
Îmi pare rău.
Ce faci?
Nu pot.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Măcar ai așteptat câteva ore.
În felul ăsta, nu mă simt ca un ricoșeu.
Am menționat că ești fermecător?
Ai formulat diferit.
Cum a fost?
"Cel mai mare ratat din New York"?
Îmi pare rău.
Am o idee.
Bine.
"Vă mulțumim că ne-ați ales, vă rugăm să ne ajutați să progresăm."
"Aspect".
Decent.
Nu... bălai. Blond.
Mulatră, bălai.
"Curățenie".
Mult îmbunătățită.
"Decor."
Ei bine, arta avea nevoie de câteva retușuri, dar ne-am ocupat de asta.
"Este probabil să vă întoarceți?"
Să lăsăm spațiu liber.
Bună idee.
"Cum ați considera șederea voastră per total?"
Depășește așteptările.
Cum se poate ca una dintre cele mai groaznice nopți din viața mea
să fie în același timp și cea mai grozavă?
Nu știu.
Am impresia că ne-am întâlnit în Grand Central cu un motiv.
Cred că eram meniți să ne găsim unul pe celălalt.
Vrei să știi adevăratul motiv
pentru care m-am chinuit cu muzica în toți acești ani?
Pentru că așa a vrut Hannah?
Nu chiar.
Am visat că într-o zi voi cânta cu cineva ca Duke,
și că Hannah va intra...
Și că va vedea ce-a pierdut.
Nu.
Că va vrea să încerce din nou.
Bănuiesc că amândoi am avut unele lucruri
pe care le-am evitat mult timp.
Spune ce-i în capul tău.
Vreau să văd dacă sunt destul de bun.
Dar nu pentru ea, ci pentru mine.
Spune ce e în capul tău.
Vreau să-l distrug.
Bun.
O merită.
Dar îl iubești.
Dar îl iubesc.
Simt că ar trebui să mă întorc
să văd ce suntem dispuși să facem pentru asta.
Pentru că nu m-aș ierta
dacă n-aș lupta.
E timpul să nu mai fug, dar pentru acum,
să ne mai bucurăm de asta puțin.
Nick.
Ești tu din nou.
Ascultă, vreau să-ți dau un ultim sfat.
Vei cânta într-o noapte...
Grand Central... Gândindu-te la fiecare motiv din lume
să nu te duci să te întâlnești cu fata care ți-a zdrobit inima.
Apoi vei întâlni pe cineva.
La prima vedere, ea va părea... glacială.
Vei ști imediat că e de belea.
Îți va lua toți banii.
Probabil vei fi pocnit în față.
Dar... rămâi cu ea.
Vei avea mai multă nevoie de ea decât ea de tine.
Spre sfârșitul nopții, vei vrea
să spui anumite lucruri, dar nu le spune.
Nu o ruina.
Nu e nimic din ce ea să nu știe deja.
Doar dă-i un sărut.
Ureaza-i baftă.
Și... mulțumește-i.
Mulțumește-i pentru că ți-a arătat că poți iubi
mai mult de o persoană în viața asta.
Așteaptă!
Nick?
Sunt Brooke.
Nu-ți plăti factura cardului de credit din luna aia.
Bine..
A spus că nu avea de gând să o facă.
Baftă.
Mulțumesc, Nick.
Subtitrarea: Bubulica
Revizuire: muLineZu