Översättning och text: Göran Andersson
I mörkret kunde man höra de gråtande kvinnorna...
Barnens klagorop och männens skrikande...
Somliga bad om hjälp. Andra önskade sig döden...
Men ändå var det fler som trodde att det inte fanns några Gudar kvar...
Och att universum kastades in i evigt mörker.
Plinius den yngre, 79 efter Kristus.
POMPEJI
Norra Britannien 62 efter Kristus.
Det Keltiska ryttarfolkets uppror.
Guvernören vill ha dessa handelsvägar öppnade igen.
Dessa upproriska Kelter måste tas om hand en gång för alla.
Hela territoriet kräver ett tydligt och väldefinierat meddelande.
Ja, Tribun Corvus.
Nej!
Döda dem.
Döda dem alla.
Londonium Huvudstad i Britannien
17 år senare.
Värdelöst!
Har du släpat mig från en prima bordell för detta?
Vad Caesar såg i den här helvetes hålan, kan jag inte fatta.
Dessa Thraker är alldeles för kostsamma att föda.
De lemlästar alltid vakterna.
Jag letar efter något nytt, Bellator,
något friskt.
De kallar honom Kelten.
De säger att hans folk var ett ryttarfolk och att han är den sista av dem.
Kelten! Kelten! Kelten!
Bortödslad här ute i provinserna, eller vad säger du, mäster?
Gör plats! Gör plats!
Undan! Undan från vägen! Undan!
Undan från vägen!
Gör plats för de bättre!
Flytta på dig, avskum!
Rensa vägen där!
Sätt fart!
Hästen.
Tillbaka in i ledet, slav!
Hästen har smärtor, din okunnig gris!
Sluta!
Låt honom hjälpa hästen.
Ja, min dam.
Lugn. Lugn, pojken.
Sätta tryck på den övre delen av benet här,
så han inte känner smärta när jag flyttar honom.
Jag är lesen, min dam. Han är en vilde.
Upp med dig!
Spänn för en annan häst.
Varför gjorde besten så?
För det var det snällaste att göra.
Kom.
Tack.
Fortsätt!
Ett helt år i Rom och jag såg dig aldrig titta på någon man
på det sätt som du tittade på slaven.
Jag kan inte fatta att han hade styrkan att göra det.
Såg du hans muskler?
- Det var inte det jag menade. - Jaså?
Snälla...
Titta. Där är det.
Vi är hemma.
Pompeji Vinalias festival.
Kusk, vad är det?
Vinalia, min dam.
Gatorna är blockerade. Fylltrattar överallt.
- Vad då? - Kom med.
Min dam?
Min dam!
- Vi ses borta vid villan. - Min dam!
Jag minns varje staty, alla gathörn.
Får det dig att sakna Rom?
Det gör att jag glömmer det.
Cassia, det är så trevligt att se dig.
Men hur kommer det sig att du är här? Vi väntade dig inte tills efter Vinalia.
Jag stod inte ut med en dag till i Rom.
För många arroganta män som smickrar en med sin närvaro.
Det låter som min tjej inte längre är ett barn.
Far, gråter du?
Säg inget till någon.
Eller så kommer jag aldrig att kunna pruta för ett anständigt pris igen.
Vi har saknat dig.
Junos tuttar! Är allt det ditt bagage?
Vad har du gjort, köpt hela staden Rom?
Träffade du någon där?
- Ingen värd att prata om i Pompeji. - Tja, oroa dig inte.
Jag tror att din pappa har informerat varje ogift man i staden om din återkomst.
Åh, nej. Verkligen?
Kom igen nu, jag vill höra allt om Rom.
Jag har saknat dig.
Välkommen till ert nya hem, vildar.
Fortsätt gå!
Stanna!
Lås upp dem.
Ge dessa djur mat.
Vires!
Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig. Hej.
Han är glad att se er, min dam.
Och jag ser han varit i goda händer. Tack, Felix.
Och jag har Vires redo för er direkt i morgon bitti.
- Jag ska träna honom själv i kväll. - Tack.
Vi ses i morgon.
Atticus...
Jag tror att det är Kelten.
Vilken Kelt?
Kelten.
De säger att Kelten är snabbare än du.
De säger alltid så.
Han vill veta vad du heter, Kelt.
Han vill ha namnet på den man som dödade hans bror.
Vill han veta mitt namn?
Två vinransoner på den där Thrakiern.
Två vinransoner. Klart.
Förklara.
Han började inte. Han försökte äta.
Bellator!
Din uppgift är att ta hand för dessa män, eller hur?
Få dem att bita bitar från varandra är av intet värde om ingen betalar för att se det.
Jag är ledsen, mäster Graecus.
Den där är färdig.
Den där...
Kan repareras.
Och nästa gång, Bellator, blir det du som får betala.
Jag ska minnas dig, Kelt.
Öppna grinden!
Stäng den!
Du är skyldig mig två vinransoner, Kelt.
Törstig? Okej.
Vad är fel?
Vires!
Vakna, avskum.
Upp på fötterna.
Lugn.
Om jag skulle döda dig, Kelt...
Hade jag redan gjort det.
Vad heter du?
Vi måste prata någon gång.
Nej, det gör vi inte.
Vad vi måste göra är döda varandra någon gång.
Så mitt namn är mitt eget, och jag har inget intresse av att lära mig ditt.
Ut med er allihop!
Sätt fart!
Du börjar bli gammal, Atticus.
Massor av ungt kött här ute som bara längtar efter att ta isär en mästare.
När jag vinner på arenan i morgon, är jag en fri man.
Det är romersk lag.
Och det finns inget du kan göra åt det.
Atticus, min mästare,
i morgon får du äran att avsluta spelen.
Först,
låt oss se om jag har hittat en motståndare värdig dig.
Nu...
Vem är stackaren som måste dö för min frihet?
Oturligt, Kelt.
Mycket oturligt.
Men jag ska ta det lugnt med dig.
Ge dig en chans att slåss i morgon.
Du kanske har förtjänat ditt rykte, men inte med att slåss mot en gladiator som mig.
Du gjorde det lite för uppenbart.
Gjorde jag det lite för uppenbart?
Bellator!
Undan!
Undan med er! Upp med er, avskum!
Tillbaka till arbetet!
Varför räddade du mitt liv?
Ingen gladiator ska dö av ett blad i ryggen.
När man dör, ska stöten komma framifrån.
Jag lovar dig att det blir i morgon.
Och den kommer från min hand.
Jag kan ge dig ett bättre löfte.
När tiden är inne,
blir din död snabb.
Och den kommer från min hand.
Oroa dig inte. Din plan är inget annat än briljant.
Endast en galning skulle råda kejsaren mot att investera.
Nåväl, låt oss hoppas att kejsaren inte har sänt oss en.
Senator, förlåt oss för att vi inte kunde ta emot er i hamnen.
Severus, du är en upptagen man, jag förstår helt fullt.
Dessutom, om jag hade en vacker hustru som er
skulle jag inte ha någon brådska att överge hennes sällskap.
Jag är senator Quintas Attius Corvus.
Må Gudarna ge mig nåd att välsigna er vänliga gästfrihet.
Ni är högst välkommen, senator.
Så, senatorn, låt oss höra nyheter från Rom.
Hur är det med den nya kejsaren, Titus?
Den "nya" kejsaren?
Den nya kejsaren, Titus, mår bra.
Hans far, Vespasianus, var älskad av sitt folk,
och de fortsätter med den kärleken för hans son.
- Som Gudarna kräver? - Verkligen.
Severus, jag har en fråga åt dig.
På vår resa från hamnen,
märkte jag att en del av stadsfolket vände ryggen åt mig.
Det är väl inget problem, eller är det?
Några lokala förbittring mot Rom?
Nej. Inget av den sorten.
En liten... En mycket liten minoritet är i opposition mot våra planer.
Men våra nybyggnationer ger folket en ny akvedukt,
bättre sanitet, större badhus,
och en ny arena.
Ett helt nytt Pompeji.
Vad handlade det där om, om den nya kejsaren?
Han är politiker. Var försiktig med vad du säger åt honom.
Tror du vi kan göra affärer med honom?
Han skulle inte vara här om inte kejsaren var intresserad.
Varför skulle far bjuda in en romersk senator till vårt hem?
Hur kunde du tillåta en sådan sak?
Om vi vill att Romes rika ska spendera sina pengar här,
måste vi hänga med i vad de kräver.
Vad de kräver?
Har far någon aning om vad som pågår i Rom just nu?
Sedan Titus fick makten, har allt ändrat sig.
Alla ohederliga män har kejsarens öron.
Och de förutsätter att de kan ta vad de vill.
Cassia, varför kom du hem tidigt?
Vad hände i Rom?
Jag fick helt enkelt nog av det.
Mor, är det Vires?
Lugn! Lugn!
Vires, vad gör du här?
Var är Felix?
Jag hörde att din sista strid är i morgon.
Det stämmer.
Efter att jag dödat dig, ger de mig min frihet.
De gör inte det.
Inte medan dina armar fortfarande är starka.
Frihet är Romes löfte.
Litar du på att de håller det löftet?
Jag litar på deras lag.
Det finns bara en frihet för en gladiator.
När man dör i denna arena, dör man obesegrad.
Och man spottar i Roms öga.
Då är detta din framtid.
Och du dör som en slav.
Men inte jag.
I morgon, infriar Rom sitt löfte.
Du tyvärr, kommer inte vara vid liv för att se att jag har rätt.
Så säker?
I dag visade du mig din svaghet.
Din vänstra arm är svagare än din högra.
Så du försvarar dina revben på bekostnad av nacken.
Och du borde lära dig att stöta när du flyttar din vikt
och sluta att gynna en hög gard.
Det skulle göra dig mindre förutsägbar.
Den här.
Den där.
Dessa två.
Upp på fötterna, slavar.
Då så.
Du, här.
Du, barbaren, här!
Båda utmärkta kämpar.
En, en mästare,
och den andra, beprövad i provinserna.
Jag vill se honom bakifrån.
Varför så allvarlig?
Inte så illa för en kvälls arbete.
Stadig.
Men hur är hans arsenal?
Det är en inspektion ni måste betala för.
Och detta blir den nya arenan, speciellt designad för vagnslopp.
Ja.
Mycket detaljerad, Severus.
Men jag tror inte att det här projektet lämpar sig för en kejserlig investering.
Detta slösande av tid på landsbygden är av mycket litet intresse för kejsaren.
Jag leddes att förstå...
Nej. Nej. Tyvärr, kejsarens syn på framtiden är stadigt fixerat på Rom.
Jag, däremot, är intresserad av att investera.
Bra.
Se till att pantbreven upprättas.
Du har mina märken på dem i morgon. Efter dina spel.
Jag tycker att ett glas är i sin ordning.
Naturligtvis. Ska vi ansluta oss till gästerna?
Er dotter kan kanske komma med dem.
Min dotter?
Titta där borta.
Slaven som kan prata med hästar.
Han är ett fint exemplar.
Du kan inte förneka det.
Vänd dig om.
Cassia.
Får jag påtvinga dig en stund?
Din närvaro har blivit efterfrågad.
Ja, naturligtvis, far.
Du behöver det här. Det är inte till dig.
- Cassia, får jag presentera... - Senator Corvus.
Min dam Cassia.
Oj, vad jag har saknat er.
Du är utsökt.
Senator Corvus, jag vet inte vad jag ska säga.
Till mig? Så snällt.
Har ni två mötts?
Severus, är du fortfarande här.
Jag visste inte att ni kände min dotter.
Då borde ni höra hela historien.
I morgon på arenan när jag skriver på era pantbrev.
Tack.
Marcus?
Senatorn och Cassia har redan mötts, i Rom.
Då behöver hon ett förkläde.
Hon överlevde ett år i Rom utan oss.
Jag är säker på att hon överlever 10 minuter på vår balkong.
I Rom, trodde jag att vi hade en överenskommelse.
Nej. Ni hade en överenskommelse.
En som jag inte gav någon anledning till.
Er blotta närvaro ger mig en anledning, min dam.
En skönhet som er har ingen plats på en semesterort som denna.
Helt säkert kan en varelse såsom ni inte ha något annat hem än i den eviga staden.
Senator, jag har inte för avsikt att återvända till Rom.
Och om ni återvänder som min hustru?
Er hustru?
Ni kan se det som en komplimang.
Senator Corvus, jag tror ni har misstagit mig
för den typ av kvinna som draperar sig själv över ert knä i Rom.
Jag har ingen önskan att bli er fru.
Ett livfullt avslag. Jag hade inte väntat mig mindre.
Njut av återstoden av Vinalia, Senaten. God natt.
Är detta normalt?
Det är berget. Det mullar då och då.
Ta med den mannen. Jag behöver honom.
- Min dam... - Nu!
Min dam, det är Vires!
Snälla, innan han skadar sig själv.
Jag måste gå in ensam.
Nej.
Låt honom.
Min dam, han är en vilde.
Låt honom.
Lugn!
Min dam, han är inte pålitlig.
Flytta dig.
Vänta utanför.
Hur gjorde du det?
Jag bad honom.
Kunde du rida innan du blev gladiator?
Jag kunde rida innan jag kunde gå.
Mitt folk var ett ryttarfolk.
"Var" ett ryttarfolk?
Min familj slaktades av romarna.
- Jag är ledsen. - "Ledsen"?
Vad vet en romare om en sådan sak?
Jag är inte romare. Jag är innevånare i Pompeji.
Varför ser jag då Roms örn var jag än vänder mig?
Jag är ingen del av det.
Efter ett år i Rom, hoppades jag att aldrig se örnen igen.
Och ändå, här är den, nerkörd i marken utanför mitt hem.
Min far tror att han kan köpslå med dessa djur.
Min far...
Han hade dödat dem alla.
Min dam?
Om de hittar dig där uppe bestraffar de dig.
Min dam?
Min dam, är allt som det ska?
Vänta! Kom tillbaka!
Kom tillbaka!
Vad är fel?
Om de tar er med mig här uppe...
Jag säger dem att det var mitt val.
Där är de!
Jag måste föra dig tillbaka.
Nej. Du går och lämnar mig här.
Om du rider har du en chans.
- En chans till vad. - Till frihet.
Men till vilket pris för er?
Säg åt vakterna att jag tog dig hit med våld.
Skulden är min.
Ta ner honom från hästen!
Det var inte hans fel. Hästen rusade. Den var utom kontroll.
Senatorn, snälla. Denna slav räddade mitt liv.
Han förtjänar inte detta.
- Min dam Cassia, är ni oskadd? - Det är inget fel på mig.
Om jag skulle spara den här slavens liv, vad skulle det vara värt för er?
Senatorn?
Jag tror ni har förstått min fråga, min kära.
Jag skulle vara tacksam för er nåd.
Jaha...
Det är din lyckodag, slav. Min dam Cassia har räddat ert liv.
Vem äger denna slav?
Det gör jag, senatorn.
Då föreslår jag att du bestraffar den, och sen för bort den.
Femton piskrapp borde vara tillräckligt.
Trots allt, barmhärtighet är en dygd.
Far, du måste stoppa detta.
Det finns inget jag kan göra åt det.
Du räddade hans liv.
Nöj dig med det.
Senator Corvus begär en tjänst av dig.
Av mig?
Denna gladiator.
Vad hade ni planerat för honom i morgon?
Hans sista strid.
- Envig mot min mästare. - Nej.
Han strider först. Och han dör först.
Femton rapp och han sa inte ett ord.
Jag kunde ha undvikit detta.
Jag vet inte vad jag tänkte på.
Då fick han dig att känna dig levande?
Han fick mig att känna mig säker.
En sådan man förtjänar inte att dö på arenan.
Detta är inte ditt fel, Cassia.
Han har fångat senatorns vrede.
Jag trodde att när jag lämnade Rom skulle den mannen glömma mig
och vänder sin uppmärksamhet mot någon annan stackars offer.
Jag såg en blick i den mannens ögon i kväll, Ariadne.
Samma blick jag såg i Rom.
Men senatorn har aldrig rört er.
Bara för att jag lämnade Rom innan han kunde.
Nu har Rom följt oss tillbaka till Pompeji
och vänt in och ut på världen.
Du vet verkligen hur du förbereder dig för strid.
Jag hoppas hon var värd det.
Hemskt slöseri med gott vin.
Kan du känna det?
Det är Gudarna.
- De har en plan för oss alla. - Kanske.
Vad menar du?
I kväll såg jag mannen som dödade hela min familj.
Kanske sparade Gudarna mig av en anledning.
Romarna tog min familj från mig för 20 år sen.
På natten försöker jag minnas deras ansikten men jag kan inte.
Men jag vet att en dag, kommer Gudarna föra mig till dem igen.
Jag heter Milo.
Atticus.
Du, den gången.
Sänd in Kelten i den gången.
Jag trodde han skulle strida mot Atticus.
- Du har fått nya instruktioner. - Ja, mäster.
Och Atticus?
Han kommer att kämpa envig som bestämt.
Sätt honom med den stora Spartanen. Han ger åskådarna en bra föreställning.
Och Atticus kommer slå honom och vinna sin frihet.
Är det verkligen vad åskådarna vill se?
Vad är det du säger?
Tror ni inte att de hellre ser en gladiator möta döden än livet?
Speciellt en död så ärorik som hans?
Stanna.
Du.
Den vägen.
Du också, barbar.
Senator Corvus.
Min dam Cassia.
Kom och sitt hos mig.
Ge mig fördelen av er vishet.
Tycker ni om sport?
Män som dödar varandra för vårt nöje är inte en sport.
Överallt. Alla nya.
Jag har inte tid för detta, Graecus. Vad föreslår du?
Att vi ställer in spelen?
Naturligtvis inte. Bara skjuter på dem.
Denna amphiteater har stått i hundra år.
Den motstod den stora jordbävningen.
Det är kanske inte säkert. Använd era ögon.
Jag säger bara att jag inte kan hållas ansvarig för vad som kan hända.
Var inte det då. Jag tar fullt ansvar.
Hur kan vi förvänta oss att Rom ska lita på oss att bygga om en hel stad
om vi inte kan iscensätta ett enkel blodigt spectakel?
Hämta min bärstol.
Jag lämnar staden för några dagar.
Sätt fart.
Stanna. Lås fast dem!
Vad är detta?
Detta är ert största ögonblick, Atticus.
Din sista dag i arenen.
Jag ska kämpa envig.
Ge dem deras vapen!
Lycka till, Atticus.
Till de som ska dö, vi saluterar er!
Genom beskydd av Marcus Cassius Severus och till ära för kejsare Titus,
kom ihåg, alla här, den mäktiga segern av senator Quintas Attius Corvus
och hans förintelse av det Keltiska upproret.
Det Keltiska upproret?
Er stora och nobla seger för Imperiet, senatorn,
återöppnade de nordliga handelsvägarna.
Historieböckerna har det nedskrivet som er finaste stund.
Jag tänkte att ni kanske tycker om äran att öppna dessa spel på ett liknande sätt.
Severus, du smickrar mig.
Vi kan fortfarande göra en romare av dig.
Pompejis folk!
Må Jupiter och Venus välsigna Vinalia och ära dessa spel!
Låt spelen börja!
- Detta är inte en strid. - Vad?
Detta är en massaker.
Hur vet du det?
För jag var där.
De upproriska Kelterna är på reträtt,
lämnar våldtäkt och slakt efter sig,
återvänder till sin ohelig lya för att festa på köttet av sina oskyldiga offer.
Detta är vad ni har tränats för, avskum.
Ut med er nu.
Quintas Attius Corvus gav dem alla chanser att ge upp.
Men nåd var ett främmande koncept för dessa vildar,
och med tungt hjärta, Quintas Attius Corvus
gav sina mäktiga legioner order, i kejsarens namn, att anfalla.
Upp med sköldarna!
Tryck!
Är detta var ni kallar sport?
Nej, min dam Cassia, detta är inte sport. Det är politik.
Vi kan inte hålla dem!
Backa!
Severus, detta är inte precis som jag minns det.
Vad exakt är den där slaven för dig?
Allt som ni inte är, senatorn.
Då ska ni vara glad att lära
att er far har givit mig er hand i äktenskap.
- Vad då? - Jag gjorde inget sådant arrangemang.
För han vet att om han inte gör det
informerar jag Titus att er far har kallats till förhör om
vår "nya" kejsares förmåga att regera.
Titus kommer att hänga hela din familj från stadsmurarna.
Milo!
Om jag skulle gifta mig med er...
- Cassia... - Om jag gifter mig med er,
sparas min familj då?
Er familj blir min familj
under beskydd av kejsaren.
Med alla fördelar det innebär.
Pompeji! Pompeji! Pompeji!
Senatorn!
Jag knäböjer inte inför Roms makt!
Jag spottar på den!
Han skulle inte våga.
Pompeji! Pompeji! Pompeji!
Få in en avdelning på arenan nu.
Nu!
Du hade rätt, broder.
Allt de lovar är inget annat än lögner.
Leva! Leva! Leva!
Vad tror ni att ni gör?
Madam, sitt ner!
Om ni vill leva sitter ni ner!
Nu!
Om ni dödar honom nu,
med spetsen av 100 romerska pilar, gör ni honom till martyr för mobben.
Är det vad ni vill?
Att ta med en revolution hem till kejsaren?
Och om ni ändrar detta beslut, hur kommer det pratas om det i Rom?
De kommer viska bakom er rygg,
att ni har en hustru som inte lyder er vilja.
Kan ert rykte klara en sådan svaghet?
Jag må bli er hustru, men ni knäcker mig aldrig.
Men jag ska knäcka er,
och ni kommer att stanna knäckt för att stå, sitta eller krypa som jag påbjuder.
Förstår ni mig?
Proculus, låt dina vakter föra henne tillbaka till villan.
Håll henne där.
Jag tror bröllopet blir i Rom.
Pompejis folk!
Vulcania talar!
Vulcania påbjuder att den mannen blir mästare i Pompeji!
Påbjuder att han är värdig att stå ansikte mot ansikte mot Roms makt!
Stora Vulcania, vi hör ditt tal och lyder!
Proculus...
Visa dessa fegisar vad som verkligen händer
när man vågar utmana Roms makt.
Med nöje.
Kom igen! Kom igen!
Fortare! Sätt fart!
Vad är det som händer? Min dam?
Rör henne inte! Låt henne gå!
Cassia!
Med beskydd av senator Quintas Attius Corvus,
Roms mästare, Marcus Proculus, hjälte i det Keltiska upproret,
ska nu möta mästaren av Pompeji, Kelten,
i envig!
Alla hyllar kejsare Titus!
Jag känner igen dig.
Jaså?
Vad än för hämd du tror du kommer få,
är jag rädd att du blir besviken.
Ge slaven ett bättre svärd.
- Detta blad är slött. - Är det?
Låt oss ge dem en bra föreställning, va?
Döda honom!
Döda honom nu!
Nu!
Du är modig. Jag ger dig det.
Men ingen vilde kan någonsin vara en match för en romare.
Vad sägs om 20 av oss?
Nej!
Vänta! Vänta!
Nej!
Nåd!
Nej!
Trevligt att se dig, broder.
Och du.
Aurelia.
Döda honom.
Vid närmare eftertanke, har jag bestämt att inte investera i din lilla stad.
Ta mig til hamnen.
Jag är ledsen.
Sätt fart. Sätt fart!
Du! Kom hit!
För min passage.
Låt honom komma ombord.
Ni måste avgå nu!
Kasta loss! Gör redo att sätta segla!
Hjälp mig! Snälla!
Du...
Du måste hjälpa oss.
Du måste rädda Cassia.
Var är hon?
I villan.
- Var ska du? - Jag måste hitta henne.
Milo, detta är vansinne!
Vi måste ta oss till hamnen och hitta en båt.
Berget kommer döda oss alla!
Hon riskerade sitt liv för mig, Atticus. Riskerade allt för mig!
Utan henne, hade de dödat oss på arenen!
Då går vi tillsammans.
Nej.
Du har din frihet, min vän.
Hon är nu min.
Då möts vi i hamnen.
I hamnen.
Snälla, ge mig nycklarna!
Cassia, de har tagit nycklarna!
Nej!
Var är hon?
Vatten!
Du kom tillbaka för mig.
Drick. Drick.
Tack, syster.
Nej!
Titta på mig.
Vi måste ta oss till hamnen.
Detta är självmord. Vänd om! Tillbaka!
Ur vägen!
Ut ur vägen!
Nog!
Döda dem! Döda dem alla!
Ro, era idioter! Ro!
Vänd om! Ni måste vända om!
Kom igen. Upp med dig! Upp med dig!
Nej! Nej, min dotter!
Upp med dig!
Nej!
Min dotter!
Mamma! Hjälp!
Är detta slutet på världen?
Varför ska Gudarna låta detta hända?
- Milo! - Atticus!
Jag visste att Gudarna aldrig skulle ta dig.
Det finns ingen snabbare. Och nu ser jag varför.
- Det är dags att gå, min vän... - Nej.
Hamnen är borta. Vi måste hitta en annan väg.
Då måste vi gå söderut mot bergen.
Det är för långt. Vi klarar det inte till fots.
Då går vi dit.
Arenan? Varför?
Hästar.
Mina föräldrar.
Jag hämtar hästarna.
Gör det inte.
Gå och hjälp din vän.
Atticus?
Romare överallt.
Vi går.
Bäst ni gör det bekvämt, min kära. Det är en lång väg till Rom.
Varför gör ni detta?
För att Quintas Attius Corvus egendom
ska inte tas av någon slav.
Proculus, det finns inte plats för dig.
Då ses vi i Rom, senatorn.
Corvus!
1.000 dinarer till den man som ger mig huvudet på den slaven!
- Den här är min nu. Gå. - Atticus...
Varje sekund för henne längre bort från dig.
Vi ses igen, broder.
Fortsätt!
En barbar dör inte jämställd med en Romare.
Jämställd?
Låt oss se om en romare
kan dö jämställd med en gladiator.
Nej!
Snälla. Snälla.
Gladiatorer tigger inte.
Slyna! Din slyna!
Vänta! Vänta! Vänta!
Vem är du att göra detta mot mig?
Jag är senator Quintas Attius Corvus!
Och vad är det värt, senator Quintas Attius Corvus?
Ni dödade min familj,
ni slaktade mitt folk, och missta er inte,
mina Gudar kommer för er.
Vänta!
Du kan inte lämna mig här!
För de av oss som ska dö...
Vi saluterar er!
Jag dör som en fri man!
Du måste rida honom härifrån.
- Nej! - Han är inte snabb nog.
Han kan inte bära oss båda! Gå!
Nej, jag lämnar dig inte!
Vi har inget val.
Spring! Gå!
Jag vill inte spendera vår sista stund med att springa.
Titta inte.
Titta på mig.
Bara mig.