Med hver solopgang følger en ny dag. En ny begyndelse.
Et håb om, at i dag bliver bedre end i går.
Men ikke for mig. Jeg hedder Eep.
Og det er min familie, familien Crood.
Hvis vores dyreskind og lave pander ikke afslører det, så er vi huleboere.
Vi tilbringer de fleste dage i vores hule. I mørket.
Nat efter nat, dag efter dag.
Ak ja. Hjem, kære hjem.
Vi måtte kæmpe for at skrabe føde sammen i en fjendtligsindet verden.
Og jeg kæmpede for at overleve min familie.
Vi var de sidste overlevende. Engang havde vi naboer.
Familien Gort blev trampet ned af en mammut.
Familien Hork blev slugt af en sandslange.
Familien Erf døde af myggestik.
Familien Throg -
- af snue.
Og familien Crood, det er os.
Familien Crood overlevede takket være min far.
Han var stærk, og han fulgte reglerne.
Reglerne på hulens vægge.
Alt nyt er farligt. Nysgerrighed er farligt.
At gå ud om natten er farligt. Alt, hvad der er sjovt, er farligt.
Velkommen til min verden.
Men denne historie handler om, hvordan alt det ændrede sig.
Vi anede nemlig ikke, at vores verden -
- snart skulle gå under.
Og det stod der ikke noget om i reglerne på hulens vægge.
Det er meningen, du skal vente på mit signal, Eep.
Bøh!
Vi har levet i den hule i evigheder.
- Tre dage er ikke evigheder. - I den her familie er det.
Eep, vær sød at komme ned. Du overdramatiserer det hele.
Nej, Sandy, kom tilbage.
Husk signalet. Dygtige piger venter på signalet. Ugga!
Jeg tager Sandy med ind, så kan du give signal.
- Nu er du jo allerede ude. - Jeg venter på signalet, far!
Glem det, Thunk. Kom bare ud.
Men hvis du ikke giver signal, kan jeg jo ikke vide, du er min far.
Signalet skal nærmere fortælle, at jeg ikke er blevet ædt af et dyr.
Hvorfor er signalet så en dyrelyd? Er det ikke forvirrende?
Jeg venter stadig på signalet.
Mor, vi er klar til at gå.
Mor?
Jeg lever endnu!
Dagen er stadig ung.
Og du er stadig fed.
Morgenmadsformation!
Lad mig se jer gøre huleboerne ære. Vi gør det hurtigt, -
- vi gør det højlydt, og vi gør det som en familie.
Og glem aldrig at frygte!
Jubii, morgenmad...
Hvis tur er det?
Plat eller krone. Meld ud, når hun er i luften.
Krone!
Plat. Thunk gør det. På pladserne.
Okay. Thunk...
Nu!
Kom så!
Sådan! Tilbage til hulen!
Slip ungen løs!
På den, Sandy!
Efter dem, mor!
Den gamle dame er færdig! Hævn mig, Eep!
Tak.
Eep!
Grib!
Hej, far. Må vi spise nu?
Vent, til vi kommer hjem.
Så slår vi bremsen i, Eep.
Eep!
- Hvem er sulten? - Sådan, far!
Værsgo, Thunk. Ned med det.
- Undskyld, far. - Så er der dømt hurtigmad.
Pyt, jeg fik noget at spise i sidste uge.
To knoer er gået!
Af sted, folkens.
Kom så. Mørket fører døden med sig.
Fuldmåne. Så skal I i bad.
- Løb for livet! - Det gælder også dig, mor.
- Jeg vil ikke miste min beskyttelsesham! - Mor, der bor myrer på dig.
Se, Sandy brokker sig ikke.
- Er hun stadig derude? - Du ved, hun hader hulen, Grug.
Kom igen i morgen.
Hvorfor kan hun ikke lide hulen? Den er hyggelig.
Den er nu en anelse mørk.
Her er da ikke så mørkt. Eep!
Kom nu, jeg skal lukke hulen af.
Eep!
Okay, okay.
Kom nu.
Eep! Kom så ned!
- Det var i sidste øjeblik. - Jeg havde styr på det.
- Hvad skulle du deroppe? - Det ved jeg ikke.
- Hvad spejdede du efter? - Ikke noget.
- Hvad skulle du så? - Det ved jeg ikke.
Hvorfor ved du det ikke? Hold op med at spejde efter ting.
Det er frygten, der holder os i live. Glem aldrig at frygte.
Hvad er formålet?
Hvabehar?
Hvorfor er vi her? Hvorfor gør vi det her?
- At overleve er ikke for sjov. - Der er intet, der er sjovt.
- Vær venlig at komme herned. - Grug...
- Ja? - Hold op! Hold så op.
Jeg forstår ikke, hvorfor hun skal have sin egen afsats.
Hun har ting at tumle med. Hun har brug for sit eget.
Hvad for ting? Hvor længe skal det vare?
Hun er allerede holdt op med at høre efter.
Se, hun hører efter.
Hvis hun vil overleve, må hun følge reglerne.
Hvad med en historie? Det elsker Eep.
God ide. Hvad med en historie?
Ja, fortæl en historie.
Okay. Må jeg låne den der?
Eep, din gamle yndlingsting.
Jeg har ikke leget med den i årevis.
I aften skal vi høre historien om bjørnen Krispy.
Engang for længe siden var denne lille bjørn i live.
Hun var i live, fordi hun lyttede til sin far -
- og levede efter rutiner i mørke og rædsel.
Og hun var tilfreds.
Men Krispy havde ét forfærdeligt problem.
Hun var ved at revne... af nysgerrighed.
- Grug! - Ja ja.
Og så en dag, mens hun sad i et træ, -
- fik den nysgerrige bjørn lyst til at klatre op i toppen.
Og lige så snart hun nåede derop, -
- fik hun øje på noget nyt -
- og døde!
- Bare sådan? - Ja.
Rædslen stod stadig malet i hendes ansigt.
Altid den samme slutning.
Jeg vil aldrig gøre noget nyt eller anderledes.
Dygtig dreng.
Nu skal der hvæsses tænder, og så dynger vi os sammen.
- Luft! - Du kan tale?
Jeg er et menneske, ligesom dig.
Lidt ligesom dig.
Hey, vil du ikke godt lade...
Det kilder!
Stille! Jeg må slet ikke være herude.
- Eep er forsvundet. - Hvad?
Bliv i hulen.
Du er godt nok stærk.
Nej! Det er min!
- Vent nu lidt. - Nej!
- Den dør ud! - Det var mig, der fangede den!
Hør nu her. Jeg hader mørke.
Kom nu, kom nu...
Gør den, hvad du befaler?
Ja, det kan man godt sige.
- Solen? - Nej nej, ild.
Hej, ild.
Den er ikke levende.
Du sagde, den var ved at dø.
Undskyld.
- Kommer den, hvor du kommer fra? - Nej, jeg laver den.
Lav noget til mig. Lav!
- Den kommer ikke ud af mig. - Lav! Lav den!
Det gør du vist tit.
Er du død?
Må jeg få din ild, hvis du er død?
De er altså kolde!
Tror du? Aktiver lytteskaller.
Helt enig.
Tigertøs, vi må væk herfra.
Jeg kender dig jo knap nok.
- Jeg hedder Guy. - Guy?
Og det er Rem. Kok, samtalepartner, navigatør.
Og så holder han mine bukser oppe.
Hvad er "bukseroppe"?
Hvem er du?
Eep.
Lad mig forklare dig noget. Verden er ved at gå under.
Jeg kalder det "Undergangen".
- Hvor ved du det fra? - Den er på vej hertil.
Først vil jorden ryste, så slår den revner og opsluger alt.
Ild! Lava! Ikke for at lyde dramatisk, men...
Tro mig. Snart vil stedet, hvor vi står, være væk.
Vi må søge opad. Der ligger et bjerg den vej. Det er vores eneste chance.
Kom med mig.
Det kan jeg ikke.
Okay.
Her.
Giv et kald, hvis du overlever.
Tak.
Hallo?
- Far! - Hvad var det, der tog dig?
Ikke noget. Jeg gik min vej.
Hvad gjorde du?
Lad mig nu forklare.
- Du lader mig aldrig tale ud. - Du har stuearrest.
- Eep! - Mor.
Hvad skete der?
Jeg er så vred lige nu, at jeg ikke kan tale med hende.
Eep?
Du nægter at tro det. Jeg fandt noget nyt.
Nyt?! Nyt er virkelig skidt!
- Vent, vent... - Bliv inden for dræbercirklen.
- Det var ikke farligt. - Nyt er altid farligt.
- Nej. Han var sød. - Hvabehar? "Han"?
Jeg troede, han var et vildsvin, men han forvandlede sig til en dreng.
Sært. Det plejer at være lige omvendt.
Eep har en svinedreng!
Det var altså en dreng. Jeg giver ham et kald.
Hvad går der af jer?
- Den var farlig. - Den var så smuk!
Jeg skal vise jer, hvad der er farligt!
Min sniffer.
Nu kan det være nok. Vi går tilbage til hulen, -
- og så bliver du der, indtil du er ældre end...
...hende!
Hvad?
Du kan ikke holde mig buret inde!
Han sagde, det ville ske.
Ind i hulen!
Af sted!
Pas på!
Stop!
Er alle okay?
Ja.
Grug, vores hule...
Den er væk.
Nej...
I er nødt til at se det her.
Vi må tage derhen.
Nej. Vi går ingen steder.
Hvad sagde drengen ellers?
Grug!
Bare løb! Løb!
En, to, tre, fire, fem.
Seks.
Hvor er vi?
Jeg ved det ikke.
Nede.
Et sted, der ligger lavere.
Vi kan i hvert fald ikke vende tilbage, hvor vi kom fra.
Hvad er der, Sandy?
Nej, vent! Kom tilbage.
Det går ikke at være ude i det fri.
Vi må finde en hule.
Træd, hvor jeg træder.
Vær helt stille. Forhåbentlig er der ikke noget stort, der har opdaget os.
Vent.
Okay.
Vent.
Okay.
Vent!
Vent.
Okay.
Far?
Sig mig en ting. Leder vi efter den præcis samme hule?
Nu tænker jeg bare lige højt, -
- men hvis jeg skulle vælge en hule...
...så ville jeg finde en mindre en.
Vent.
- Far? - Overlad det til mig.
På dem, far!
Du har dem, lige hvor... De er godt nok...
Jeg nyder det.
Bare et forslag: Hold op med at løbe ind i næverne på dem.
Nu må vi altså videre, Grug.
Nemlig! Mig slipper I ikke forbi!
Op! Op!
Hule! Løb! Løb!
Kom så! Skynd jer!
Se, hulen har en tunge. Sejest!
Det var en, to, tre, fire, fem... seks.
Og syv, -
- hvis vi tæller den flæskede dræberkat med.
Den er mørkeræd.
Nej, det er os, der er mørkerædde.
Dræbercirkel!
Eep!
- Hulinger! - Hulinger?
Huleboere! Pas på, de er som vilde dyr.
Kan du se deres tykke, lave pander?
Deres store, primitive tænder?
Ja.
Den voldsomme kropsbehåring. Den der har sågar en hale.
Ja.
Luk øjnene. Jeg er nødt til at slå dem ihjel.
Nej! Det nytter ikke noget. Det er min familie.
- Han har solen i sine hænder! - Nej, det er ild.
- Hvor kommer den fra? - Han har lavet den.
- Lav noget til mig. - Den kommer ikke ud af ham.
Lav den!
- Du minder meget om din datter. - Fedt, nu gik han i stykker.
Det er en lille sol.
Forsigtig. Vi ved ikke, hvad den vil.
Nu sætter vi os her og venter på solen.
Så i morgen finder vi en ny hule -
- og glemmer alt om, hvad der skete i dag. Er det ikke hyggeligt, Eep?
Du skal ikke røre ham. Vi ved ikke, hvor han har været.
Far, Sandy gør ilden fortræd.
Nej, Sandy. Ild må man ikke lege med.
- Hvor er den nuttet. - Pas nu på!
Nej, vent!
Den kan lide mig.
Den bider!
Thunk! Prøv at gemme dig i det høje, tørre græs!
Hold op, jeg er kun ni år!
De bider!
Flere ildunger.
Hej.
Din far prøver at slå mig ihjel.
Ja, men det giver jeg ham ikke lov til.
Kom tilbage!
Lad mig være!
Gå væk! Væk!
Spis, små venner!
Dø!
Jeg vandt!
De er ikke så slemme, når man lærer dem at kende.
Hvad er I for nogle?!
Det må du undskylde. Vi er familien Crood.
Hvad hedder du?
- Guy. - Hej, Guy!
Det ligner magi.
Og lugter af mad.
Ikke spise det. Det er nyt.
Vi lever endnu!
Bare spis videre.
Hvor blev Guy af?
Hvor skal du hen?
Hen til bjerget. Verdens undergang, du ved nok.
Den har fundet sted. Den ødelagde vores hule.
Det var kun begyndelsen på enden.
Enden på enden er stadig på vej.
Slip den, Eep.
Vi kan ikke lade ham gå. Hvad hvis vi ikke finder en hule inden solnedgang?
Hvad hvis det tager flere dage?
Hvad hvis fuglene kommer igen?
Vi har brug for hans ild, dompap!
Okay, du bliver hos os, indtil vi finder en hule.
Hvad? Gu gør jeg ej. I skal ikke rode mig ind i det her.
Bliv I her bare, men lad mig gå. Jeg har en drøm.
En mission, et formål med livet!
Ikke længere.
Jeg har en ide.
- Lad os tage hen til bjerget! - Der er for langt.
Far er fast besluttet på en hule.
Der er huler i det bjerg.
- Har du været der? - Det er et bjerg.
Bjerge er sikre. Der er huler.
Og vand og pinde.
Hørte du det, mor? Jeg kan få min egen pind!
Pinde og huler, huler og pinde. Vildt mange pinde!
Stille!
Den der er mærkelig.
Den gør ikke noget, Sandy. Det er bare Rem.
Jeg har truffet en beslutning. Vi tager hen til det bjerg.
Det er bare en mavefornemmelse.
Det føles fornuftigt.
Jeg ved ikke rigtig. Vi har aldrig gået så langt før.
Mine fødder kan ikke klare det.
Jeg lever nok slet ikke så længe.
Vi gør det.
Forestil jer det.
Hele familien på langsommelig langfart gennem ødemarken.
Dage og nætter i hinandens selskab. Historier og gode grin.
Det vil knytte os tættere sammen.
Få hende væk!
Hvis du ikke vil slås, skal du ikke se hende i øjnene.
Gider du godt holde dine arme på din side af stien?
Er det ikke hyggeligt? Vores første udflugt sammen.
Hold op, eller jeg flår tungen ud på dig!
Vil I have, vi skal vende om?
For så kan det lynhurtigt arrangeres!
Far, jeg skal tisse.
Du kan sagtens holde dig.
Sandy, spyt den der ud. Bedste!
Jeg skal stadig tisse!
Så gå om bag en knold og få det overstået.
- Av, noget stak mig! - Fryd.
- Far, må jeg bære ham lidt? - Nej.
- Må jeg nu? - Nej.
- Nu? - Nej.
- Nu?! - Jeg kan blive ved dagen lang.
Nej, nej, nej og atter nej!
Jeg nægter at dø på tom mave.
Grug, vi er alle sammen trætte.
- Vi spiser, når vi når frem. - Der er alt for længe til!
Jeg vil have noget i skrutten.
Pas på, han skærer dig. Han er ikke mad. Han er mit kæledyr.
- Hvad er et kæledyr? - Et dyr, man ikke spiser.
Dem kalder vi "børn".
Mennesker bør ikke holde kæledyr. Det er unaturligt.
- Det er mad! - Nej.
Ikke den. Den!
Mad er svaret på alt. Kom, vis mig dit jagtfjæs.
Du har stadig stuearrest. Kom så, Thunk.
Jeg har ondt i fødderne.
- Du ser anspændt ud. - Det er jeg ikke.
Den vrede pige vil lave det samme som dem.
Jeg var ikke parat!
Jeg kommer, Thunk!
Hvorfor er du efter mig?
- Hvad laver de? - Går på jagt.
Hold dig væk!
Seriøst. Hvad laver de?
Du har masser af æg! Du kan da bare lægge et nyt!
Nu godter du dig bare.
Værsgo. Hvem har lyst til skorpion?
Hvad blev der af ægget og fuglen?
Vi slap fra den.
Da fuglen trampede på mig, -
- fik skorpionen fat i mig...
Så skete der en hel masse, og nu spiser vi den. Totalt i orden.
Ikke nok! Jeg må have mere!
Jeg må have mere.
Hun har ikke tænkt sig at æde mig, vel?
Du er for mager. Hvis hun skulle æde nogen, ville det være...
Hendes kæber er låst fast!
Få fat i en kæp!
Hold dig væk! Sindssyge, gamle utyske!
Giv hende pinden i munden!
Hold hende i ro. Brug en sten.
- Hvorfor ruller du væk? - Jeg vil have noget at spise.
Du fik da kryb til aftensmad. Masser af kryb.
Hjælp mig.
- Så må du gå på jagt med mig. - Mener du det?
Bare gå. De har krammet på mig.
Fortæl dem om mig.
Okay.
- Hvad kalder du det her? - En fælde.
- Hvad kan den? - Tja...
Hvor længe har du været alene?
Hvad gør vi så?
Kan du spille komedie?
Du har talent.
Undskyld.
- Det er min arm. - Jeg flytter den.
Den gik ikke i din fælde-dims.
Det har jeg bemærket!
Hvor er Eep?
Hun er for vild.
Eep!
Nej, far!
Det er en syndflod af velsmag!
Der bliver nok ingen levninger til os.
Hvad er "levninger"?
Når man har så meget mad, bliver der levninger tilovers.
Vi har aldrig så meget mad.
Grug, fortæl en historie.
God ide. Vil I høre en historie?
Ja, fortæl!
Der var engang en lille tiger, -
- der boede i en hule med sin familie.
De havde mange regler, -
- men den vigtigste var, at man aldrig forlader hulen om natten.
Og døren var så tung, at reglen burde være nem at huske.
- Vildt nem at huske! - Præcis.
Men da alle lå og sov, gik hun ud alligevel.
- Nej! - Jo.
Og straks efter blev deres hule ødelagt, -
- så de drog ud på en dødssyg vandretur i selskab med en tosse, de mødte, -
- og døde!
Slut.
Det kom bag på mig. Syret slutning.
- Sådan ender mine historier aldrig. - To historier på én aften!
Okay, men den er ikke lige så god som Grugs.
Der var engang den smukkeste tiger.
Hun boede i en hule sammen med sin familie.
Hendes far og mor sagde: "Du må færdes, hvor du vil."
"Men hold dig fra kløften, for du kunne falde i."
Og dø. God historie.
Men når ingen holdt øje...
...sneg hun sig hen til kløften.
For jo tættere på kanten, hun kom, jo mere kunne hun høre og se.
Jo mere kunne hun føle.
Til sidst -
- stod hun helt ude på kanten.
Hun så et lys.
Hun lænede sig frem for at røre ved det...
...og gled.
Og hun faldt.
Og hun fløj.
Hvor fløj hun hen?
- Til morgendagen. - Morgendagen?
Et sted, hvor der er flere sole på himlen, end man kan tælle.
Der må være lyst.
Et sted, der ikke ligner i dag eller i går.
Et sted, hvor alt er bedre.
Morgendagen er ikke et sted. Man kan ikke se det.
Jo, det er.
Jeg har set det.
Det er der, jeg vil hen.
Nu lukker vi øjnene og lægger os til at sove.
Og når vi vågner, finder vi det sted, der har alt, hvad vi kan ønske os.
- Morgendagen? - En hule.
Der var det lige ved at gå galt.
Jeg havde styr på det.
Vi må sætte farten op. Har I et andet gear end "vade"?
Selv "slentre" ville være at foretrække.
Må jeg lige tale med dig? Hvordan kunne tigeren flyve?
Jeg åbner kun op, når jeg ikke sidder i en træstamme. Sådan er jeg bare.
Overlad det til mig.
Hey, Thunk... Du har en edderkop i ansigtet.
Ups.
Han slap løs!
Ikke træde på de underlige, spidse sten.
De her sten?
Ikke træde på de sten!
Af banen, tøsebarn.
Hallo? Der er ingen, der hører efter.
Man kan ikke gå på de sten!
Kom så her!
Der smuttede vores eneste håb om at overleve.
Og vores træstamme.
Godt så.
At hoppe nytter kun kortvarigt, -
- men det bliver ikke bedre.
Ikke gå på hænder. Det duer slet ikke.
Jeg kan godt hjælpe jer, -
- men så skal der andre boller på suppen.
Det er slut med træstammen.
Slip den.
Spark den så væk.
Længere væk.
Helt ærligt.
Okay, hr. Klogesen...
Hvad så?
Søde fisk, søde fisk...
Nu må du godt kigge.
Jeg er vild med dem! Hvor er mine fødder?
De er der stadig.
- Du er godt nok tung. - Er jeg?
Tak!
Hov, vent!
Okay, hun står op. Vi klarer den.
De sko er geniale. Hvor får du dine ideer fra?
Jeg kalder det "en hjerne".
Jeg er ret sikker på, ideerne kommer derfra.
Far, jeg har ikke nogen hjerne.
Vi har klaret os fint uden hjerner indtil videre.
Huleboere har ikke brug for hjerner. Vi har dem her.
Sådan skal det være! Ideer er for svæklinge.
Og så af sted til det bjerg!
Jeg er vild med dem.
Søde fisk. Ikke spise mine fødder!
Hvordan kunne tigeren så flyve?
Hun sprang op på solen -
- og red af sted mod morgendagen.
Nej, nej, nej!
Hej, far!
Ses, far!
I har da set regn før, ikke?
Vi kommer ikke ud så tit.
Det ser farligt ud, Eep.
Det siger du om alting.
- Forsigtig. - Seriøst? Okay.
Næ nej, det er ikke i orden.
Så bjørnen svarer: "Din hule? Jeg har smidt skrog her siden i sidste uge."
- Det var en god historie. - Historie? Det var en joke.
Hvad er "en joke"?
Noget, man finder på, som folk griner ad.
En til dig.
En til dig. Og den her er til dig.
Det er rigeligt!
Hvad skal børn overhovedet med deres egne skaller?
Hvis nogen er i nød, kan vi få fat i hinanden.
Vil du have, vi skal dele os op?
Så kan vi afprøve flere veje. Det vil gå hurtigere.
Familien bliver sammen. Din ide er farlig.
- De kan klare det. - Vi kan klare det!
Nej, nej, nej.
Det er min opgave at passe på jer.
Det er stadig mig, der bestemmer, og vi deler os ikke op.
Vi deler jer to.
Og dermed basta.
Hallo?
Er alle okay?
Vi er okay, Grug.
Jeg er pænt ude af flippen.
Fortæl mig, hvad jeg skal gøre. Hvad gør jeg?
Bliv, hvor du er. Jeg kommer.
Det vil tage for lang tid.
Fortsæt fremad. Vi skal nok slippe ud.
Far?
Ja. Okay.
Glem aldrig at frygte.
I kan godt!
Det skal nok gå.
Jeg tror, jeg skal besvime.
Sandy. Sandy!
Giv mig en til.
Du tabte dem her.
Kom med mig.
Grib, basse!
Bedste?
Mor?
Grug?
Jeg finder ham.
Hvem er en dygtig basse?
Det er du! Ja, du er så.
Du skal have et navn. Jeg vil kalde dig Douglas.
Kan du nogen kunster? Rul rundt.
Rul nu rundt, Douglas.
Dygtigt, Douglas!
Jeg var engang forelsket. Han var jæger. Jeg var samler.
Det var noget af en skandale.
Vi madede hinanden med bær, og vi dansede.
Så kvaste min far ham med en sten og byttede mig væk til jeres bedstefar.
Folkens!
Kom herned.
De er uskadt. Guy er hos dem.
Nå, så Guy er hos dem? Okay.
Tak.
Tak for den interessante opdatering om Guy.
Nu kravler jeg op.
Du kan jo komme, når du er færdig med at være så træls.
Sovedynge?
Vil I høre en historie?
Eller hvad?
Og Torg sagde: "Om jeg kender den? Det er mig, der har tegnet den."
Det giver jo ingen mening.
Jeg ved, vi har været besværlige at have med, -
- men de har haft den bedste dag i deres liv.
Det skal du have tak for.
Jeg vil vise jer noget.
Flere sole på himlen, end man kan tælle.
Alle sole, der krydser himlen, ender deroppe.
Morgendagen.
Der vil vi være i sikkerhed.
Jeg går med Guy.
Nej. Ikke min lille pige.
Kom med os.
Jeg kan ikke forlade Grug.
Så er vi én. Jeg går med!
Seriøst, mor?
Grug har ingen ide om, hvordan han skal beskytte os. Han har slet ingen ideer.
Det passer ikke. Hvad med dengang, han...
Se det i øjnene. Hvis han gik hen og fik en selvstændig ide, -
- ville jeg dø af et hjerteslag.
- Grug? - Far?
Hvordan kan sådan en kleppert lige pludselig forsvinde?
Lad os spørge den grimme dame, om hun har set far.
Har ikke set ham.
- Hvad laver du? - Jo, altså...
Jeg var vågen hele natten, fordi ideerne bare kom til mig.
Er det en slange?
Den ny og forbedrede Rem.
Den er tilmed selvstrammende!
- Hvad er det, du har på hovedet? - Det kaldes "desperation".
Jeg kalder den "paruk". Det rimer på Grug.
Og det her kalder jeg "en slæde".
- Det rimer på Grug. - Overhovedet ikke.
Den vil få os hurtigere frem end sko.
Følg nu med!
Gid jeg havde en slæde.
Malerier hører fortiden til.
Det her kalder jeg "et snapshot".
Om igen. Jeg tror, jeg blinkede.
Dem kalder jeg "solbriller".
Nu skærer solen ikke i øjnene mere. Hvor får du dine ideer fra?
Jeg har jo ikke nogen hjerne, så de kommer nede fra maven -
- og stiger op i mit hoved.
Grug, vi må videre.
Jeg får ideer. Jeg gør mig tanker.
Såsom den her. Den kalder jeg "hulecamper".
Er den ikke sej?
Den her kalder jeg "en løfterator".
- Mor? - Han er hårdt ramt.
Jeg har nærmest ondt af ham.
Nej, det har jeg ikke.
Hvad er det, du prøver på?
Jeg tænkte bare, at hvis jeg kunne få ideer -
- ligesom Guy...
...så ville Eep måske høre efter.
Og så ville hun måske ikke gå med Guy.
Grug, dog. Er det det, det handler om?
Og så troede jeg, det ville tage livet af din mor.
To fluer med ét smæk.
Så er vi fremme!
Hule!
Ind med jer, fart på.
Af sted!
Nej!
- Ikke flere huler, Grug. - Hvad?
Vi springer op på solen og rider af sted mod Morgendagen sammen med Guy!
Har I alle sammen besluttet det?
Thunk?
Beklager, far.
Du må holde op med at bekymre dig så meget.
Det er min opgave at bekymre mig og følge reglerne.
- Reglerne gælder ikke her! - De holdt os i live!
Det var ikke noget liv. Det var ren overlevelse.
Der er forskel.
I er nødt til at lytte til mig.
Vi ville være døde, hvis vi havde lyttet til dig!
Nu følger vi Guy.
Guy...
Stik af, Guy.
Det er nyttesløst! Tiden er knap. Alt styrter i grus.
Du er irrational og obstruerende!
Fine ord gør mig vred. Bare snak løs!
Kontrataktik!
Du er en anden, end du var i morges. Et moderne menneske.
Jeg er en hulemand!
Nej, vent!
Nej!
Hvad er det for noget, der beskytter dig mod mine slag?
Tjære.
Nej. Jeg må tilbage til dem.
Hold op med at stritte imod. Hold op, Grug!
Ingen slipper op af det her.
Tro mig.
Jeg ved det.
- Din...? - Familie, ja.
Det gør mig ondt.
Jeg var lille, da det skete.
Mine forældres sidste ord til mig var: "Du skal ikke gemme dig."
"Lev livet."
"Følg solen."
"Du skal nok nå frem til Morgendagen."
Du fulgte lyset.
- Min datter er meget lig dig. - Nej.
Hun er ligesom dig.
Hun elsker dig, men glemmer at sige det.
Ligesom du glemmer at sige det til hende.
Jeg har nok haft for travlt med at holde dem alle sammen i live.
Det er okay. Det er sådan noget, fædre gør.
Det er det nemlig.
Men vi kan ikke gøre det herfra.
Vi har brug for en af dine ideer.
Kom nu, du kan godt.
Rem! Aktivér Nødpåfundsgeneratoren!
Jeg har det.
Ja, men han gør sit bedste med de midler, han har. Kom.
Der er den.
Rem, jeg vil have romantik, drama og ægthed. Bevæg mig.
Den har set os. Så er det nu. Giv den gas.
Den kommer ikke herhen. Dukken ser vist ikke skræmt nok ud.
Jeg skal give dig skræmt. Giv mig de teaterpinde!
Hold fast!
Du gjorde det!
- Grug! - Vi er okay!
Vi er okay.
Grug, du fører an.
Vis vej til Morgendagen.
Skynd jer! Kom, vi skal nok klare det!
Du havde ret.
Der er den! Solen!
Vi kan gøre det! Vi kan ride på den mod Morgendagen!
Løb!
Jeg forstår det ikke.
Solen var jo lige her. Lige her.
Vi må tilbage til hulen. Skynd jer, skynd jer!
Vi må holde os samlet. Kom så!
Tag min hånd.
Kom så, Thunk. Af sted. Vi må blive sammen.
Grug, hvad går der af dig?
Vi dør, hvis vi bliver her!
Grug, hør nu efter.
Vi må tilbage til den hule.
Jeg er færdig med mørket.
Færdig med at gemme mig.
Færdig med huler.
Hvad er formålet med det her?
At følge lyset.
Jeg kan ikke forandre mig. Jeg har ingen ideer.
Men jeg har min styrke.
Og lige nu er det alt, hvad I har brug for.
Vi ved ikke, hvad der er derovre. Måske ingenting. Det er for farligt.
Det er en chance.
En chance, jeg gerne tager.
Jeg har haft lyst til at kyle dig væk, lige siden jeg mødte dig.
Det var en joke, ikke?
Hvad er en joke?
Han klarede det!
Han klarede det.
Så er det dig, Thunk.
Du kommer ikke med, vel?
Bare I når frem, gør jeg det også.
Det gjorde du godt.
- Bedste... - Ikke flæbe. Bare kast mig.
Vent.
Du overraskede mig i dag, -
- kødhoved.
Jeg lever endnu!
Så er der afgang.
Nej. Der er så meget, jeg vil sige til dig.
Jeg har ikke fået alt gjort godt igen.
Det klarer jeg.
Det virker godt.
Hvad kalder du det?
Jeg havde tænkt mig at kalde det "et knus".
Det rimer næsten på Grug.
Men du må gerne ændre det.
Nej. "Knus" er fint.
Jeg elsker dig.
Jeg...
Far...
Jeg er bange.
Du må aldrig frygte.
Dér!
Jeg kan se ham!
Hey! Jeg gjorde det!
Væk! Gå væk!
Gå væk!
De er i fare.
Hold ud! Jeg kommer!
Hvordan kommer jeg over?
Jeg må tænke. Hvad ville Guy gøre?
Hvad ville jeg gøre?
Hold den her.
Jeg har...
...en ide!
Løb!
Ja!
Douglas?
Ham kender jeg.
Hold fast!
Der er ikke sikkert her.
Jeg siger det til hende.
Jeg fik aldrig sagt det til ham.
Hvis din far var her, ville han sige, du skulle...
Se at komme væk!
Du lyder totalt som ham.
Se at komme væk!
- Han gjorde det! - Han rider på solen.
Bare ikke særlig godt.
Se nu at komme væk!
- Far! - Grug!
Hvad er det, der er farligt? Hvem blæste i skallen?
Jeg elsker også dig!
En, to, tre, fire, -
- fem, -
- seks...
...og syv.
Og en halv.
Og otte.
Ni.
Douglas! Du reddede ham!
En dreng må have et kæledyr.
Selv er jeg mest til katte.
Fy.
I er nødt til at se det her.
Der må vi hen.
Ja! Af banen!
Vent på mig!
Det er mig. Jeg hedder Eep.
Og det er min familie, familien Crood.
Hvis ikke kuløren og kæledyrene afslører det, -
- så er vi altså ikke huleboere længere.
Om igen. Jeg tror, jeg blinkede.
Vi lever stadig i en barsk og brutal verden...
... men vi ved, vi nok skal klare den.
Fordi vi lavede om på de regler, der holdt os fanget i mørket.
Og fordi min far lærte os, at alle kan forandre sig.
Slip barnet løs!
Sådan da.
Så fra nu af bliver vi herude, -
- hvor vi kan følge lyset.
SLUT
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2013